44 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



Byla zde tedy původně hornina pyroxen-olivinová, bohatá gra- 

 náty, prostá rud. O její struktuře dá se kombinováním takových partií, 

 ve kterých zrna ještě hraničí na sebe, a se zřetelem na velikost těchto 

 říci, že podobala se většinou struktuře neporfyrických částí serpentinu 

 hrubšického, byla tedy allotriomorfně zrnitou. Jen částečně vynikaly 

 granáty porfyricky. Také zde dá se konstatovati, že aspoň některá 

 malá zrna olivinu byla dříve vytvořena nežli vzrůst pyroxenů byl 

 ukončen — podobně jak u Hrubšic, ale zrna granátová jsou nejstarší 

 součástkou, neboť neuzavlrají ani pyroxenů ani olivinu, za to bývají 

 sama i s korou často nalezena obdána úzkým rámcem diopsidu. 



O rozkladu nerostů lze připomenouti, že granáty a jich kely- 

 fity poměrně nejdéle vzdorují přeměně na vodnaté křemičitany, a 

 skýtají pak bledé až i intensivně zelené penniny opt. negativního 

 charakteru, řidčeji serpentin. Také nalezl jsem pseudomorfosy hydro- 

 xydů železa po kelyfitech, malých rozměrů, asi jen ^4 — V2 ^^- ^^' 

 obsahují žádných zrnek granátových, neboť dílem kelyfity zaujímaly 

 již před zvětráním celý prostor kulovitý samy, dílem zbylá zrnka 

 granátová přeměnila se na serpentin. V těchto pseudomorfosách 

 struktura kelyfitu dosti zřetelně jest zachována, což zdá se i samo 

 svědčiti, že tento měl jiné chemické složení než jeho okolí. 



Jako serpentin hrubšický, tak i serpentin tento jest bohat na 

 vyloučené, seknndérně vytvořené nerosty, k nimž náleží zvláště chry- 

 sotil, metaxit, anthophyllit, slídy a chlority, ovšem také uhličitany. 

 Slídy jsou hnědé meroxeny a jeví často zřetelný úhel optických os. 

 Na jednom lupénku měřil jsem: 2Ezz:23°^ í><C^í optický charakter 

 negativní. Chlority jsou dílem jednoosé, dílem poskytují jako mero- 

 xeny zřetelné úhly mezi směry os optických, všecky, které jsem po- 

 zoroval, byly opticky negativní. I náležejí dílem ku penninu, dílem 

 přibližují se ku klinochloru. Anthophyllit vyskytuje se v agregátech 

 tremolitu podobných barvy bílé až slabě nazelenalé, jemné třísky jsou 

 často bezbarvý. Stébla prismatického vzhledu dosahují šířky až asi 

 7 mm. v makrodiagonálním průřezu a dají se rozdrobiti na jemné 

 jehlice. Úhel prismatu jest ovšem úhel amfibolový, zhášení jehlic vždy 

 rovnoběžné a v baničce nedávají skoro žádné vody. Nezřídka pře- 

 chází v anthofyllitový asbest. Často bývá smíšen se chlority. Také 

 jsem nalezl ve zvětralém serpentinu větší kus hrubozrného plagio- 

 klasu řady oligoklasové, kterýž arci ku vlastní hornině serpentinové 

 nenáleží. Obsahoval něco louhově zeleného amfibolu v allotriomorfních 

 zrnech přimíseného. Jeho třísky barví plamen intensivně žlutě a šik- 

 mosť zhášení na plochách štěpných činí 2-6'^ a O*?". Tento plagioklas 



