46 XVIIL Jindř. L. Barvíř 



zřetelné svazky nebo téměř stébla. Čísla získaná charakterisují kelyfit 

 jakožto nerost jednoklonný s největší dle podélného směru pozoro- 

 vanou šikmostí chvění 42 Vz"- 



Na směr šikmého zhášení připadá vždy menší optická elastičnosť 

 nežli na náležité chvění příčné, pročež směr nejmenší opt. elastičnosti 

 ve vláknech činí s osou podélnou menší úchylky nežli směry elastič- 

 nosti a a b. 



Při zkoumání na pleochroismus průřezy skoro bezbarvé obje- 

 vily se jakožto nepleochroitické, hnědavé však dávají místem poznati 

 zřetelnou změnu v intensitě barvy a sice jest absorpce dle směrů 

 příčných větší nežli dle délky, c<^a, b. 



Určiti velikost dvojlomu jest velmi nesnadno, neboť jednotlivá 

 vlákna mohou ležeti na sobě často všelijak orientována. Největší 

 dvojlom, který jsem mohl pozorovati, jest asi 2^l^'kvá,t tak veliký, jak 

 u okolního serpentinu. Kdežto tento jeví nejvýše „jasnější šedo" 

 (o — e = 218 milionin mm. dle Quincke), polarisační barvy u ke- 

 lyfitu stoupají až na červeno pomerančové (505 mil. mm.), jednotlivé 

 pak body jsou červeny (536 mil. mm.). Porovnají-li se tyto barvy 

 s oněmi u diopsidu v témže výbruse, nalezne se, že od sebe nejsou 

 příliš vzdáleny, neboť průřezy diopsidu jeví se býti zbarveny červeně 

 pomorančově (505 mil. mm.) až indigově (589 mil. mm.). Z obou 

 porovnání lze aspoň tolik souditi, že největší dvojlom kelyfitu v jeho 

 směru podélném nečiní méně nežli 0-020, ale snad také nestoupá 

 mnohem výše. 



Z dat těchto následuje nepopiratelná optická příbuznost zdejšího 

 kelyfitu s jednoklonnými pyroxeny. 



Uspořádání vláken kelyfitových děje se centripetálně obyčejně 

 okolo zrnéčka granátového. Mezi granátem a kelyfitem nevzniká žádné 

 zvlášť složené pásmo přechodní, vlákna tohoto vězí na kraji granátu 

 často jako vlákna řas na kamenech. Obrysy granátů jsou při tom 

 rozmanitě nepravidelný až laločnaty, povrch bývá jemně dubkován 

 a celý zjev činí dojem, že vývoj kůry děl se na újmu granátu. K tomu 

 přichází, že lze pozorovati také kelyfity beze vší stopy po granátech, 

 za to jsou tím širší a zaujímají celý kulovitý prostor, granát byl jimi 

 patrně zcela vyčerpán. 



Zevnější obrysy kor skýtají ve průřezech trávy okrouhlé, často 

 podlouhlé a též laločnaté dle toho, jak zrna granátová sama v těchto 

 řezech jsou utvářena nebo utvářena byla. V záhybech vlákna kelyfi- 

 tová místem ze dvou stran se potkávají a překážejí si na dalším 

 vzrůstu. 



