o některých serpentinech západní Moravy. 49 



Zač sluší podobné vytvořeniny v horninách bohatých amfibolem, 

 zvláště v oněch, které se serpentiny zde popsanými geologicky sou- 

 visí, považovati, o tom bude jednáno na jiném místě. 



Serpentin od Naloučan. 



Sz. od Náměště, již na blízku vesnice Naloučan nalezneme ser- 

 pentin v lese nad řekou Oslavou. Jest málo odhalen, ale lze přece 

 souditi, že s obklopujícími jej amfibolity sousedí přímo. Hornina má 

 barvu temně zelenou, jest téměř celistvá a nejeví žádné pravidelné 

 břidliČnatosti. Na lomu lze pozorovati porfyricky uzavřená, původně 

 zelená, obyčejně něco změněná, hnědavě až tombakovitě zbarvená 

 zrna bronzitu, která na pinakoidální štěpné ploše lesknou se silně 

 skelně až hedvábně, a byla jmenována odsud již Dvorským. Ský- 

 tají často čtyřhranné průřezy bez krystalografického omezení. Pinakoi- 

 dální lupénky štěpné bývají žlutavě průhledný s nádechem do zelena, 

 rovnoběžně k ose c jemně rýhovány, zhášejí ovšem rovnoběžně a ne- 

 dávají v konverg. polar. světle pozorovati žádného obrazu osního. 

 Jeví jenom slabý pleochroismus. Hnědavé zbarvení bývá spůsobeno 

 vyloučením hnědavých rud, které shromažďují se na trhlinách štěp- 

 ných. Při dalším rozkladu na baštit nerost obdrží hnědavě černou 

 barvu, kteráž pochází podobně od vyloučených rud. Často nalezneme 

 světlejší zrnko bronzitové, vroubené jako rámcem temnou proužkou 

 bastitu. 



Při zevrubnějším pozorování lze spatřiti v hornině také louhově 

 zelená místa, skelně se lesknoucí. Objeví se, že pozůstávají z po- 

 dlouhlých zrnek, kteráž v mikroskopu v tenkých lupéncích jsou skoro 

 bezbarvá a téměř bez pleochroismu, kdežto tlustší jsou zelenavá a mají 

 zřetelneu absorpci, neboť paprsky světelné, chvějící v nich rovnoběžně 

 ku c, bývají více absorbovány nežli chvějící kolmo ku c. ŠikmosC 

 zhášení činí ve štěpných lupéncích ISVa", jest to aktinolit. Pomocí 

 lupy nalezneme v hornině ještě smolně černá, kovově lesklá zrnka, 

 patřící dílem magnetitu, dílem chromitu, a mimo to jen zřídka oje- 

 dinělé šupinky talku. Horninu protkává mnoho žilek chrysotilových, 

 ponejvíce louhově až olivově zeleně zbarvených a silně se třpytících. 



Na rovně řezaných plochách vynikají nad tmavou matnou hmotu 

 okolní zvláště průřezy bronzitové, tombakově zbarvené a třpytivé. 

 V mikroskopu jeví se býti obyčejně bezbarvé, často s nádechem do 

 červenava a neobsahují původně žádných malých uzavřenin, leda něco 

 malých černých zrnek rud železných, která větráním hnědnou. V ten- 



Tř. inatliematlcko-přírodovědecká. 1893. -i 



