50 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



kých průřezech individui trochu změněnými nalezneme četné malé 

 válcovité dutinky, které jsou spořádány rovnoběžně ku trhlinám štěp- 

 ným, a obsahují nahnědlý prášek, částečně snad také nahnědlé roz- 

 toky. K tomu druží se místem přehojné, světle hnědavě průhledné 

 destičky a hůlky, které jsou uloženy těmitýmiž směry. Často skýtají 

 tvary velmi ozdobné a mohou býti tak tenkými, že lze je spatřiti jen 

 při napjaté pozornosti, kdežto jinak tvoří až zřetelná zrnka. Dle jich 

 tvaru možno je považovati rovněž za výplně dutin a trhlin. Podobné 

 byly již mnohokráte popsány ze bronzitů, zvláště pak z hypersthenů 

 a považovány dílem za primérní, dílem za sekundérní, za brookit, 

 opál a j. v.^) V našem případě jsou původu sekundérního a na ně- 

 kterých místech možno dle velikosti i dle jiných vlastností pozoro- 

 vati nepopiratelné přechodní členy mezi takovými tvary a zřetelným 

 chromitem. Opticky dají se malé formy, pokud jsou obdány dvoj- 

 lomným matečným nerostem, sotva zkoumati. Ostatně hornina obsahuje 

 také větší pásky a žilky vyloučeného chromitu, které analogicky vy- 

 loučenému magnetitu pozůstávají z malých nepravidelných zrnéček 

 a ve skupinách přecházejí na magnetit. Také ty jsou zbarveny hně- 

 davě a sice v tenkých lupéncích velmi bledě. Že by některá větší' zrna 

 zde snad chromitu v serpentinu byla primérní, myslím, že mohu po- 

 příti, neboť pokud jsem viděl, jich nepravidelné obrysy procházívají ve 

 výběžky, a tyto dále ve hromádky zrnéček, zřetelně sekundérní ch. 



Bledé zbarvení zdejšího chromitu v tenkých třískách a tabulkách 

 jest často tak nápadno, že by považoval je spíše za jiné nerosty, 

 a myslil n. p. na pikotit, brookit, rudy železné a pod. Proto po- 

 krýval jsem dvě takové partie ve výbruse delší čas teplou kyselinou 

 solnou, později kyselinou fluorovodíkovou, ale nebyly pranic změněny. 

 I roztloukl jsem kus horniny na drobno, rozložil látku serpentinovou 

 pomocí kyseliny solné, odloučil kyselinu křemičitou vařením se žíra- 

 vým draslem a zahříval zbytek, kterýž obsahoval ještě zrnka pyro- 

 xenová, s kyselinou fluorovodíkovou. Při tom objevilo se, že pyroxeny 

 obsahují chrom, neboť obdržel jsem ho z nich značné množství. Posléze 

 zbyly jen ony záhadné částečky v podobě třísek a destiček. Nejmenší 

 z nich zůstaly průhledný a nemohly býti rozeznány od uzavřenin 

 v tenkých průřezech bronzitu. Silnější třísky jsou jenom na kraji 

 hnědavě průsvitný, ostatně černý. S boraxem látka dává silnou reakci 

 na chrom. Analysoval jsem ji potom množstvím 157 mg. Prášek byl 

 nejdříve otevřen sodou a ledkem, načež roztavenina vložena do horké 



^) Rosenbusch, Mikr. Physiogr. 3. vyd. I. p. 455 — 458. 



