54 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



žovati za druhotný. Větší podlouhlé jeho skupiny, jasně hnědé, bý- 

 vají až přes 2 mm. dlouhý a vyvinuty nepravidelně. Kyselina solná 

 ani fluorovodíková ovšem se jich netkne a v polar. světle chovají se 

 isotropně. Častěji jsou srostlé s magnetitem. Sem a tam nalezneme 

 zelenavý lupínek penninu. Také malé zbytky granátu lze nalézti ve 

 pletivu. Jsou velmi bledě načervenaly, prosty zřetelných uzavřenin, 

 ponejvíce rozpraskány a mívají zde onde anomální dvojlom. Přechá- 

 zejí na lupénky habitem serpentinu zcela podobné, aniž možno po- 

 zorovati nějakého zřetelného přechodního stadia. I náležejí ke gra- 

 nátům bohatým magnesiem, aluminiem pak nejspíše dosti chudým. 

 Po nějaké granátové kůře není žádné stopy. 



Také ve krystalických vápencích této krajiny serpentin vyskytuje 

 se v partiích a v žilách, i vznikává odrůda zvaná ophicalcitem. 

 Zkoumal jsem dosud jenom jeden podobný ze hraběcího Haugwitzov- 

 ského lomu jihozápadně ode vsi Pucova. Tento vápenec jest zřetelně 

 vrstven, transversálně zbřidličnatěn, a jak se podobá, uložen do ruly. 

 Než není lze spatřiti zřetelných průřezů hraničních. Jeho zrna do- 

 sahují průměrně sotva 1 mm. velikosti. Akcessoricky obsahuje místem 

 ne málo bezbarvé, bílé až hnědavé slídy, která jest tvrdší nežli talek, 

 na štěpných lupéncích pak jeví malý úhel optických os a opticky ne- 

 gativní charakter. Dva takové úhly poskytly při měření 11° a 19°. 

 Některé mají také vzhled talkovitý, ale tento úkaz lze přičísti větrání. 

 V tenkém výbruse obdrží se vraskavý, dílem jakoby vláknitý povrch, 

 který lze spatřiti zřetelně, ale jest značně nižší než u kalcitu. Pola- 

 risační barvy jsou vysoké. Patrně šikmého zhášení nemá. Zde a onde 

 jest hnědavě obrouben a pak pleochroitický, jest to phlogopit. Mimo 

 to vápenec obsahuje často černavé lesklé šupinky, které dají se snadno 

 nožem rýpati, magnetem nebývají přitahovány a v mikroskopu zů- 

 stávají temny. Mohou býti pokládány za grafit. Místem nalezneme 

 aktinolitický amfibol, ten pak jest dle svého častého vyskytování se 

 v malých dutinkách patrně druhotného původu. 



Serpentin tvoří ve vápenci ponejvíce ^g ^^ 1 cm. veliká, slabě 

 žlutavě zelená místa. Vyvinuje se z nažloutle bílých, trochu kalných, 

 až V2 cm. dlouhých zrn salitu^ kteráž vyskytují se jednotlivě nebo 

 spojena ve skupiny. Salit tento skýtá čtyřstranné průřezy se slabě 

 lesklými plochami štěpnými a na těch možno pozorovati šikmosť zhá- 

 šení 37°. Jeho vysoký reliéf převyšuje značně reliéf kalcitu, průřezy 

 jsou ve procházejícím světle bezbarvý, štěpnosť pyroxenovitá, dělitel- 



