28 XX. Čeněk Zahálka 



Sterculia Krejčii, Vel.^) 

 Ammon. Deverianus, ďOrb. 

 Šupiuy Osmeroides Lewesiensis, A| 

 Sequoia Reichenbachi, Heer. 



Pro přirovnání a doplnění buďtež zde uvedena naleziště pásma 

 III. z nejbližšího sousedství naší krajiny, jak je Fric uvádí. Ve vodní 

 strži blíže strážného domku u Hleďseb blíže Veltrus vyskytuje se 

 v nejvyšší poloze zašedivělé ^) 



Rybí šupiny. 



Pecten Nilsoni, Goldf. 



Ostrea hippopodium, Miss. 

 Ve střední žlutavé poloze: 



Turritella multistriata, Reuss. 



Modiola capitata, Zitt. 



Eriphyla lenticularis, Stol. 



Inoceramus labiatus, Gein. 



Area subgiabra, ďOrb. 

 V dolní, černé, slídnaté poloze: 



Eriphyla lenticularis, Stol. 



Natica lamellosa, A. Rom. 

 Velmi důležitým místem pro studium základu a patra pásma 

 IIL, jakož i pro posouzení mocnosti tohoto pásma jest Dřínovský 

 vrch u Veltrus. Na jeho západním úpatí u Zlosýna nalézá se ně- 

 kolik lomů v oboru pískovce pásma II. Postoupí-li se v některém 

 lomu více na východ, kde mocně je vyvinut diluvialní štěrk, tam lze 

 mezi pískovcem pásma 11. a diluvialním štěrkem nalézti nejhlubší 

 souvrství páma III., souvrství 1. v podobě šedého jílu. Tomuto roz- 

 hraní mezi pásmem II. a III. přísluší výška nadmořská as 181 m. 

 Mezi těmito lomy a vrcholem Dřínovského vrchu nejsou sice vrstvy 

 zřetelně odkryty, takže tu nelze jednotlivá souvrství pásma III. sto- 

 povati, však na východní stráni vrchu, kde se vesnice Dřínov a dvůr 

 Červená Lhota rozprostírá, tam jsou podle cest, zvláště však dle cesty 

 od cihelny vzhůru na vrch vedoucí, odkryty pěkně vrstvy pásma III. 

 nejvyšší, v mocnosti asi 28 m, t. j. od 200 do 228 m. n. m. Sliny 

 tohoto pásma jsou na povrchu rozpadlé, měkké, barvy šedé, místy 



^) VelenoTSký: Flora d. bohm. Kreidef. n. T. V. Fig. 1. S. 22. 

 2) Tamž str. 70. 



