4 XXXIII. Čeněk Zahálka 



Terebratul a Khynchonell, o nichž jsme se byli již zminili, bývají 

 stěny potaženy drůzami čistého klencového vápence a na těch spočí- 

 vají teprve ony drůzy křišťálů. Vápencové drůzy bývají často na 

 rozsedlinách potaženy limonitem. 



Rozsedliny slínů, zvláště vápnitých bývají vyplněny až několik 

 cm tlustými deskami bílého neb šedého vláknitého vápence. Je-li 

 poněkud zvětrán, dají se vlákna od sebe i více méně oddělovati. 

 V takových deskách bývají dutiny vyplněné drůzami čistého klenco- 

 vého vápence. 



Zrnitý vápenec, jenž bývá často hmotou skamenělin, též tvoří 

 spolu s jinými nerosty celé vrstvy. Takové vrstvy bývají vyhledá- 

 vány ku pálení vápna, které podle množství cizích přimíšenin různé 

 jakosti bývá. Nejlépe se osvědčuje ono ze slinitých vápenců pásma 

 X., které se osvědčuje co dobré hydraulické vápno. 



Mikroskopický vápenec různých slínů a vápenců skládá se z ne- 

 pravidelných zrnek, jichž průřezy bývají čisté a v menší dílce nepra- 

 videlně rozděleny. V nich objevuje se někdy rovnoběžné rýhování, 

 které souhlasí se směrem štípatelnosti. Polarisační barvy vápence 

 nejsou tak pestré a intensivní. Měna barev jde pouze z jasná do 

 tmavá. Krom toho bývá vápenec začasto v tak jemných částečkách 

 rozdělen mezi jinými nerosty, že přítomnost jeho v hornině pod mi- 

 kroskopem, teprve účinkem kyselin postřehnouti lze. 



Velké množství vápence jeví se co hmota skameňující hlavně 

 u foraminifer a jehlic spongií zvláště ve vápencích, vápnitých slínech 

 i čistých slínech, tak že se zdá, jako by veškeren vápenec u nich 

 původu organického byl. 



3. Haematit. 



Co červená rudka tvoří tmel neb povlak pískovců pásma I. na 

 Kazatelně u Poštovic. 



4. Jíl. 



Po křemenu a vápenci jest jíl nejvíce rozšířen v horninách 

 našich. Již podle některých fysikálních vlastností hornin dá se na 

 přítomnost jeho větší souditi. Čím více má hornina jílu, tím více 

 lpí na jazyku, tím je mastnější, nadržuje více vody, navlhčena jsouc 

 vydává zvláštní zápach po jílu, je kluzká a snadno se rozpadává na 

 vzduchu. 



Beztvárný nerost tento jeví se pod mikroskopem co jemný 

 prášek, v odraženém světle bílý neb šedý, v prostupném světle 



