o některých serpeutinech západní Moravy. 5 



jeví patrný pleochroismus a mezi kříženými nikoly tu i tam úzkou 

 lamelu, dvojčatně postavenou. Mimo právě řečené nevyskytuje se již 

 žádná jiná podstatná součástka, jmenovitě také žádný křemen. 



Plagioklas a amfibol hostí jen velmi malé, ovšem často četné 

 uzavřeniny, z nichžto některé obsahují zřetelně tekutiny, jiné mohly 

 by náležeti apatitu a skoro bezbarvému titanitu, než dobře určitelných 

 takových jsem nenalezl. ZrnéČka haematitu nebo lístečky železové 

 slídy vyskytují se jen poskrovnu. 



Plagioklasy jsou dle pozorování v tenkém výbruse vyvinuty ši- 

 roce, a kde jsou zdvoj Čatěny, lze znamenati ponejvíce zákon perikli- 

 nový; zřídka přibývá k němu ještě zákon albitový, pročež některé 

 průřezy prozrazují pak mřížkovitý sloh. Zde onde zrnko vypadá, ja- 

 koby bylo v menší kousky rozdrceno, na nečetných nalezl jsem dvoj- 

 čatné lamely také trochu prohnuté. Na puklinách mění se často na 

 lupenitou, bezbarvě průhlednou hmotu o polarisačních barvách pro- 

 středně vysokých, kterou pokládám za prohnit — se zřetelem ku je- 

 jímu habitu, ku chemickému složení matečného nerostu a dle analogie 

 s jinými nalezišti v okolí Templštýna. 



Diallag bývá ponejvíce s amfibolem srostlý. Bývá jím ovrouben, 

 avšak nikoli stejnoměrně, nýbrž amfibol často vniká do něho rozma- 

 nitými výběžky. Také vyskytují se úzké hadříkovité partie amfibolu 

 vrostlé v diallag, které jsou často spořádány rovnoběžně dle směru 

 štěpnosti tohoto. Tou příčinou diallag objevuje se býti skvrnitým, 

 někdy pak zdá se býti skoro vláknitým. Takové skvrny a partie am- 

 fibolu nepřestávají najednou, nýbrž přecházejí jaksi pozvolna a ne- 

 zřetelně v diallag. Štěpné trhliny pokračují často z diallagu do am- 

 fibolu. Uzavřeniny diallagové lze mnohdy v nejbližším sousedství jeho 

 v amfibolu viděti, ale dále jsou obyčejně vzácný a jen místem bývají 

 četněji nahromaděny. Takové sdružení diallagu s amfibolem bylo již 

 mnohokráte pozorováno ^) a činívá dojem, jakoby diallag měnil se na 

 amfibol. Zde zdá se poukazovati na proměnu takovou pokračování 

 trhlin diallagových v amfibolu, pak častá nezřetelnost rozhraní obou 

 ua dotyku. Poněvadž vedlejší produkty proměny úplně scházejí, bylo 

 by pak asi přijati prosté molekulárné přestavení sloučeniny, kteréž 

 arci při přeměně diallagu v uralit dle dosavadních pozorování nezdá 

 se býti konstatováno.'^) Takováto přeměna mohla se ovšem také díti 



*) Rosenbusch, Mikrosk. Physiogr., 3. Aufl. I. 529, 530. — Zirkel^ 

 Petrographie, 1893, I, p. 320. 



-) Neues Jahrbucli fur Min., BB. VII. 1891, p. 102. 



