8 XXXI. Jindř. L. Barvíř 



kutinami. Zrnka amfibolová ve hmotě základní jsou pleochroitická 

 v tonech hnědavých a zelených a srostla s diopsidem nezřídka bez 

 patrnější ostré hranice. Kde zrnka diopsidová převládají, bývá amfi- 

 bol jen výminkou vyvinut krátce prismaticky, ale tam, kde sám pře- 

 vládá, častěji. Nejvíce mívá omezení zcela nepravidelné, a terminální 

 plochy krystalové scházejí vždy. Uzavřen chová kalný prášek, sem 

 a tam magnetit" nebo skrčené zrnko žlutého rutilu, někdy také dro- 

 bounké póry s tekutinami. Také živce obsahují jen tmavý prášek a 

 něco uzavřenin tekutinových. Pomocí leptání kyselinou fluorovodíko- 

 vou a barvení anilinovou modří bylo poznáno, že jsou kyselinou ře- 

 čenou snadno porušitelný, a že i taková zrnka, která jsou křemenu 

 velmi podobna, náleží ku živcům. Poněvadž barvy polarisační mno- 

 hých i proužkovaných živců jsou blízky pol. barvám křemene, a re- 

 liéf lze poznati u největšího počtu, náleží basickému oddělení plagio- 

 klasů. Na čtyřech jednotných lupéncích ze hmoty základní obdržel 

 jsem úchylky směru chvění od trhlin štěpných 34°, 35° a dvakráte 

 37°. Na jednom zdvojčatělém měřil jsem na širších lamelách ke dvoj- 

 čatnému švu 41". To vše jsou úhly patřící anorthitu. Křemen se ne- 

 vyskytuje. Akcessoricky přichází něco apatitu, ale žádný titanit. 



Pyroxen převládá v základní hmotě daleko nad amfibol a skládá 

 se živcem, částečně také s amfibolem agregáty, které v obyčejném 

 světle upomínají často na buňkové 'pletivo. Zrnka pyroxenová zdají 

 se náležeti každé jednorňu individuu poněkud šestistranně omezenému, 

 ale mezi kříženými nikoly lze viděti, že větší počet jich nezřídka 

 najednou zháší , a náleží jednomu sífnate vytvořenému individuu. 

 Živec mezi nimi ležící zhášívá buď také jednotně, t. j. najednou 

 v několika zrnkách, a tvoří s pyroxenem mikropegmatit, anebo každé 

 zrnko jeho zháší pro sebe zvláště, což i amfibol činívá, tu pak oba 

 poslední nerosty dělávají dojem uzavřenin v pyroxenu. Zde onde 

 amfibolová zrnka bývají do řady srovnána a spůsobují rámeček kolem 

 0'7 až 1*0 mm velkých oválních partií hmoty základní. 



Partie amfibolem bohatší vyskytují se zvláště na blízku granátu ; 

 jsou to agregáty zrnek amfibolových a plagioklasových, z nichžto 

 prvnější ponejvíce, druhá pak vždycky bývají allotriomorfní. Diopsid 

 tu často scházívá. 



Akcessoricky apatit tvořívá jednotlivé krystalky nebo hromádky 

 jich až 0*5 mm velké. Individua jeho dosahují asi 02 mm velikosti 

 a mívají drobounké uzavřeniny nejspíše tekutinové, v řadách sestavené. 



Granáty jsou v mikroskopu bledočerveně průhledný a mají mnoho 

 trhlin. Obsahují porůznu dosti hojné uzavřeniny žlutého rutila, ne- 



