12 XXXI. Jindř. L. Barvíř 



2-0^ 2-5°, 3-0°, 44°, průměrně 30" 

 a 10'2^ 10-3°, lO-Ď", 10•6^ „ 10-4'', 

 i náleží tyto živce řadě andesinové. 



Na zdvojČatěných lupéncích obdržel jsem jakožto střední hod- 

 noty na obě strany velmi nestejných úchylek zhášení ku hranicím 

 dvojčatným 21-0°, 21-6", 22-2«, 23-0^ 23-7"; takové lamely náleží 

 labradoritu, jenž jeví se býti zdvojčatěn dle zákona periklinového. 

 Zákon albitový vyskytuje se zřídka. 



Lupéuky biotitové mají jen malý úhel os optických, ve zkou- 

 maných lístečkách mohl býti odhadnut na 2E = 17® asi, ale nezda- 

 řilo se pro malounké rozměry jejich určiti polohu roviny osní ku 

 čarám rázem vzniklým. 



Mikroskopem nelze nalézti žádné jiné podstatné součásti, jen 

 akcessorická bezbarvá skoro idiomorfní zrnéčka apatitu. Křemen, jak 

 se podobá, schází úplně, jest jen velmi málo zrnéček, která by mohla 

 naň upomínati. Značně velká část dvou výbrusů neposkytla při lep- 

 tání kyselinou fluorovodíkovou a barvení anilinovou modří žádného 

 křemene. 



Amfibol obsahuje často tmavé jehlicovité nebo práškovité uza- 

 vřeniny, které jsou srovnány obyčejně dle jeho vertikální osy. Také 

 živce uzavírají kalný prášek a zde onde pramalé bezbarvé silně světlo 

 lámající mikrolithy. Reliéf živců jest vždy patrný. Pyrit jevívá roz- 

 manité tvary nepravidelné a bývá srostlý s magnetitem, což lze nej- 

 lépe poznati v napadajícím světle. 



Co týče se struktury této části horniny, lze poznati na výbru- 

 sech již prostým okem, ovšem lépe ještě mikroskopem mezi kříže- 

 nými nikoly, že amfibol tvoří jaksi smyčky. Tyto sestávají hlavně 

 z jeho zrnéček, ponejvíce laločnatě, zřídka prismaticky vyvinutých, 

 mezi nimiž leží poměrně málo a jen malá zrnka živcová, většinou 

 jakožto vyplnění mezer, řidčeji ve větších individuích. Smyčky oba- 

 lují ovální a okrouhlá políčka, 6 až 7 mm. široká, kteráž jsou slo- 

 žena ze stébelnatého, často prismaticky vyvinutého amfibolu a z allo- 

 triomorfního plagioklasu, obou nerostů pegmatiticky srostlých. Na 

 kraji políček jeví se obyčejně něco hrubší zrno, ku prostředku pak 

 struktura více nebo méně koncentricky paprskovitá, někdy se zohý- 

 banými a zmotanými průřezy amfibolu. Políčka dají se porovnati 

 nejlépe se zevnějším pásmem kor granátových v části horniny granát 

 obsahující, ale nemají nikdy zbytku granátu. Větší zrna rudní scházejí. 

 Plagioklas převládá často nad amfibol množstvím, zvláště blíže kraje. 



