14 XXXI. Jindř. L. Barvíř 



výbruse má tvar rozmanitě laločnatý a nerovný, vnikají do sebe a pře- 

 kážely si ve svém vývoji. Dvojčatné lamelování jest nestejné, neboť 

 mnohé lamely jsou vyvinuty široce, jiné pak velmi úzce, ale i širší 

 proužky nebývají všude stejně tlustý a sužují se někdy, ba na ně- 

 kterých místech přestávají úplně a nejdou tedy celým zrnem. Zákony 

 jsou vyvinuty dva: albitový a periklinový, zřídka arci oba zároveň 

 na témže zrnéčku, že toto sestává ze proužků dvojčatných, téměř 

 pravoúhle se křižujících. Z uzavřenin pozorovati lze ponejvíce kalný 

 prášek, jenžto souvisí částečně s počínajícím rozkladem, někdy také 

 malounké dutinky s tekutinami a libelami. Na mnohých zrnech jest 

 mezi kříženými nikoly patrno dle přerušení jich dvojčatného lamelo- 

 vání, že po svém vytvoření byla rozdrcena. 



Zrnka křemenná obsahují mimo kalný prášek rozmanitě ome- 

 zené a do řad srovnané uzavřeniny tekutin, jejichž libely jeví místem 

 zřetelný pohyb. 



Ku právě řečeným nerostům přistupuje pod mikroskopem, avšak 

 jen sporadicky roztroušen, allotriomorfní biotit. Hornina jest tedy 

 plagioMasovým amfibolitem a sestává hlavně z obecného zeleného 

 amfibolu a prostředně basického plagioklasu. 



Na polích nad serpentinem bývají vyorávány kusy amfibolitu 

 bezplagioklasového, složené jen ze tmavě louhově zeleného, silně se 

 lesknoucího amfibolu, jehož individua dosahují délky 2 — 3 mm. 

 Úchylka zhášení činí na štěpných lupéncích 13^2 ^ tyto pak jeví jen 

 slabý pleochroismus v zelených tonech, spojený s absorpcí, rovno- 

 běžně ku c větší, kolmo k tomu menší. Jest to amfibol aktinolitický. 



Mikroskopem možno poznati, že mnohá zrnka jsou krystalo- 

 graficky omezena, a to prismatem, často ještě zároveň i klinopina- 

 koidem. Jsou prodloužena dle osy vertikální, na obou koncích po- 

 strádají však vždy idiomorfního vyvinutí. Allotriomorfní zrna jsou 

 laločnatá, někdy jako vykrajovaná. Uzavřeniny obsahují jen prama- 

 lých rozměrův, avšak dosti hojné, a často dle štěpných ploch spořá- 

 dané. Jsou to tmavá, okrouhlá nebo jehlicovitá zrnéčka železných 

 rud, zvláště hydroxydů, ale i takové tabulky a hůlky chromitu, jaké 

 charakterisují aktinolit ze zdejšího serpentinu. Pročež jest oprávněn 

 úsudek, že i tyto kusy amfibolitové pocházejí z horniny serpenti- 

 nové, a že vyvinuly se přeměnou původních její součástek. Lze pak 

 je pro jich zřejmě břidličnaté vyvinutí poznačiti jakožto aktinolito- 

 vou břidlici. 



