Diabas od Choltic a od Heřmanova Městce. 3 



Přijetí nebo zamítnutí těchto závěikň záleží arci ne malým 

 dílem na porovnání obojích hornin, Choltického diabasu a Heřmano- 

 městeckého zelenokamu, dále pak na zkoumání zelené droby a dro- 

 bové břidlice zdejší z naleziště diabasu nejbližšího. 



I následuje zde stručný popis hlavně mikroskopických vlastností 

 těchto hornin. 



Diabas Choltichý jest hornina barvy celkem šedozelené se drob- 

 nými temnějšími skvrnami. Má četné nepravidelné pukliny, na Ko- 

 zinci však bylo viděti ve svrchních částech, dokud nebyly vylámány, 

 hrubě mískovité rozpukání skály, celkem skoro rovnoběžné ku po- 

 vrchu jejímu. Po kraji diabas jest jemnějšího zrna a více zvětralý 

 než uvnitř, kdežto bývá hrubozrnější a méně zvětralý. Tak na Ko- 

 zinci součástky jeho bývají ponejvíce asi jen 1 — IV2 ^'í*^ velké, kdežto 

 dole v Chrtníkách živce dosahují 2—3 mm délky, na některých mí- 

 stech dokonce až 1 cm délky a přes 1 mm šířky. Na místech méně 

 zvětralých bývá lze i prostým okem rozeznati bělavé tenké lištny 

 plagioklasové a mezi nimi tmavohnědá zrnka augitová, tu i tam pak 

 vtroušená zrnka pyritu. Struktura jest patrně ofitická: živec jest idio- 

 morfní, augit allotriomorfní, pročež ani makroskopické určení nečiní 

 obtíží. Ve spodnějších částech diabasu bývá lze pozorovati také žlu- 

 tavé proužky sekundérního epidotu, pak allotriomorfní zrnka křemene, 

 seskupená tu i tam v partie několik mm veliké, též něco zrnitého 

 sekundérního vápence. Vůbec pak kousky horniny, vhozeny byvše do 

 zředěné kyseliny solné, šumívají chvilku dosti silně a prozrazují tím 

 obsah uhličitanu vápenatého. 



Na puklinách horniny bývá vyloučen povlak krevelový nebo 

 hnědelový, někdy pak také křemen a asbestovitá vlákna. 



Ze živců lze obdržeti Čisté lupénky štěpné jen poskrovnu. V kon- 

 vergentním polariso váném světle skýtají při točení stolkem bud dvě 

 hyperboly, přicházející přes kraj do zorného pole, nebo vstupuje sera 

 jen jediný temný trámec šikmo. Na čtyřech lamelách měřil jsem úklon 

 směru chvění ku trhlinám štěpným na 35°, 4-3°, 15"7", 16-6'', i ná- 

 sleduje z toho, že živec náleží řadě andesin-labradoritové. Na jednom 

 lupénku dvojčatně proužkovaném činil úhel mezi směry chvění v obo- 

 jích proužcích 30 0°, lupének ten byl zdvojčatěn dle zákona perikli- 

 nového. 



Řezané plochy diabasu jsou dosti ozdobné a dají se dobře 

 leštiti. 



V tenkých výbrusech hornina má barvu šedozelenou, hnědavě 

 augitem, bělavě živcem, tmavě pak titanovým železem skvrnitou. 



1* 



