6 XXXVIII. Jindř. Lad. Barvíř 



proužky dosud neproměněné, skýtajíce podobu některých čínských 

 písemných značek. 



Epidot činívá místem zrnéčka až přes 1 mm dlouhá, buď oje- 

 dinělá nebo ve skupinách. Bývají žlutavě průhledná a jsou zřetelně 

 pleochroitická v tonech žlutých, nazelenale žlutých i bezbarvá. 

 Lom jakož i dvojlom světla má značně velký. Omezení jeho jest 

 zřídka idiomorfní, ačkoli často jest prodloužen směrem orthodiago- 

 nálním. Štěpnosť bývá patrná. Uzavírává toliko kalný prášek. Často 

 individua větší vyskytují se patrně na jiném místě nežli vznikla, 

 zvláště tvoří-li souvislé žíly epidotové. 



Křemen jest vyvinut allotriomorfně a často ve skupinách. Uza- 

 vírává ve drobných dutinkách tekutiny s bublinkami, epidotová zrnka, 

 jehličky uralitu nezřídka ve snopky skupené — i nutno jest poklá- 

 dati jej proto za druhotný. Původního křemene, pokud jsem mohl 

 seznati, hornina neobsahuje. 



Struktura^ jak již bylo poznamenáno, jest pravá oíitická. Pla- 

 gioklas jest vyvinut nejčastěji idiomorfně a zároveň obyčejně lištno- 

 vitě dle brachydiagonaly, kdežto augit jest allotriomorfní a zastává 

 úkol cementu neboli pojidla celé horniny. Na některých místech zha- 

 síná dosti velká partie augitu najednou a jeví se býti homogenní, 

 v ní pak lze nalézti Četné listnaté plagioklasy jakožto uzavřeniny. 

 Bez pochybnosti vývoj augitu dél se hlavně až po vyvinutí plagio- 

 klasu. 



Zelenokam od Heřmanova Městce jest hornina barvy 

 opětně celkem šedozelené a již na první pohled jeví se býti velmi 

 proměněnou. Ve velkém má sloh nepravidelně sloupcovitý, sloupce 

 její jsou 3 až 4hranné, mají směr největšího protažení asi SJ a úklon 

 asi 68° k západu. Na plochách sloupců těch lze znamenati tu i tam 

 protažení povrchních částí následkem tření při pošinování jejich. 



Pozorujeme-li horninu blíže a zvláště omočíme-li lomné plochy 

 vodou, seznáme, že jest zeleně kropenatá, bleději a sytěji: bledě 

 zelená součástka jest proměněný plagioklas, sytěji zelená pak uralit. 

 Sem a tam vtroušena jsou špinavě bílá a drtivá zrnka leukoxenu, 

 někdy až l^/g mm veliká. Kousky horniny vloženy byvše do kyseliny 

 solné šumí hojně na důkaz, že jest přítomno hojně uhličitanu vápe- 

 natého. 



Struktura horniny bývá v uražených kusech obyčejně nezřetelná, 

 lépe však pozná se již makroskopicky na preparátech řezaných nebo 

 na tenkých výbrusech. Plagioklas jest vyvinut tvarem podlouhlých, 

 dle brachydiagonaly protažených lišten, jejichžto podoba svědčí o pů- 



