Diabas od Clioltic či od Heřmanova Městce 7 



vodním idiomorfismu nerostu toho. Délka jejich činívá až 2 mm, 

 pokud jsem pozoroval. Mezi lištnami plagioklasovými vyplňuje pro- 

 stor uralit. Jest tedy i zde zachován sloh ofitický a hornina jest 

 uralitovaným diabasem. 



Štěpné lupénky uralitu jsou pleochroitické a jeví zřetelné roz- 

 díly absorpce : II ku c jsou bledozelené s absorpcí větší, _L ku c slabě 

 nažloutle nazelenalé s absorpcí jen malou. Největší pozorovaná úchylka 

 směru chvění činí v pásmu vertikálném 192'^. 



Mikroskopické vlastnosti horniny jsou následující. 



Plagioklasové listní/ jsou nejčastěji složeny z lamel dvojčatných, 

 většinou dosti širokých, řidčeji pak bývají jednoduché. Dvojčatění 

 jest totéž jako v zelenokamu Choltickém. Dle směru zhášení a dle 

 patrného reliéfu náleží hlavně plagioklasu prostředně basickému řady 

 andesin-labradoritové. Bývají však rozpukány, někdy přelomeny a 

 příčinou porušení mívají vzhled jako pavučinovitý. Na trhlinácli 

 a po krajích usazeny jsou zeleně průhledné skupiny šupinek a lupénků 

 chloritických, spojených opálovitou amorfní hmotou, ve prostředku 

 l)ak lišten plagioklasových vystupují mezi kříženými nikoly jehličky 

 a svazečky uralitu nebo zrnka kalcitu. Uralit také od kraje vniká 

 do plagioklasu a zatlačuje jeho hmotu. Epidotu v lištnách skoro ne- 

 nalézám, nýbrž jest obyčejně usazen mimo ně a sice jen zrnky velmi 

 drobnými. Na původní uzavřeniny poukazují jenom různě omezená 

 zrnka leukoxenu, obsahující ještě tu i tam stopy titanového železa. 



Prostoru mezi lištnami plagioklasovými vyplňují jednak uralit, 

 jednak chlority. 



Uralit většího zrna má ve výbruse čerstvý vzhled, jest téměř 

 bezbarvě průhledný a vždy vyvinut allotriomorfně. Na krajích roz- 

 třepuje se na jehličky a drobná stébla. Obsahuje často velmi hojná 

 zrnka kalcitu jakož i partie chloritické uzavřeny, jest tedy druhotný 

 jeho původ zcela patrný. Štěpnosť dle amfibolového prismatu jest 

 dokonalá, stopy jinaké štěpnosti objevují se však jen poskrovnu. 

 Mimo uralit většího zrna vyskytují se na analogických místech také 

 skupiny uralovité, složené celé ze článkovaných jehlic. 



Partie chloritické bývají zeleně průhledný. Šupinky jejich a lu- 

 pénky bývají promíseny kalcitem, uralitem a opálovitou amorfní hmo- 

 tou, jsou pak pleochroiticky v tonech zelených a žlutavých. Mezi 

 kříženými nikoly jevívají vlastnosti dvojí, tak jako chlority diabasu 

 Choltického: jedny mají barvy polarisační velmi nízké a zhášejí, ak 

 se podobá, rovnoběžně, i sluší je přičísti ku penninům ; druhé posky- 

 tují polar. barev žlutých jakoby do bronzova, jednotlivé drobné lu- 



