10 XXXVIII. Jindř. Lad. Barvíř 



otáčení preparátu mezi kříženými nikoly zhášení děje se totiž jednak 

 (a sice nejčastěji) undulesně (vlnivě), jindy pak obdrží se rozdělení 

 průřezu na někdy poměrně úzké ale častěji široké proužky téměř 

 rovnoběžné, z nichž jedna čásť zháší pro sebe, ostatní pak, s nimi 

 alternující, zhášejí taktéž pro sebe. Takové průřezy upomínají pak 

 na průřezy plagioklasové : křemen tlakem stal se podobně dvojčatně 

 lamelován jako plagioklas nebo spíše jako vápenec a sice dle tvaru 

 klencového. Než nemívá dvojčatné lamelování křemene té dokonalosti 

 jak u plagioklasu nebo vápence. Kdežto u těchto nerostů zhášení 

 přecházívá s jednoho systému lamel na druhý přes ostré hranice, na 

 křemení přecházívá poněkud undulesně. Ovšem lamely dvojčatné 

 poskytují dle systémů svých dvojí barvy polarisační. Taková lame- 

 lárně zdvojčatěná místa křemene lze poznati dosti Často již v obyčejném 

 světle, pohybuje-li se kondensorem nahoru a dolů. Řezy křemennými 

 zrnky, učiněné rovnoběžně ku ploše basické, prozrazují účinky tlaku 

 také v konvergentním polarisovaném světle. Skýtajíť černý kříž, jehož 

 ramena při otáčení stolkem rozestupují se na dvě hyperboly až na 

 2 E = asi 30*^, a sice i tam, kde nebývá viděti zhášení undulesního. *) 

 Hmota křemene obsahuje nejčastěji hojné, obyčejně do řad se- 

 stavené dutinky rozmanitých tvarů, v nichžto lze spatřiti tekutiny 

 s libelami. Libely tyto někdy bystře tancují. Mnohé, zvláště rovno- 

 běžné řady tekutin jsou patrně druhotného původu pro křemen, 

 v němž jsou uzavřeny, a vznikly působením tlaku. 



Některá zrnka křemene obsahují mimo tekutiny také přejemné 

 dlouhé vláskovité jehlice přihnědlé barvy, někdy dosti hojné a vše- 

 lijak seskupené, ale jsou vždy neprůhledný a mezi kříženými nikoly 

 nedají nikdy polarisačních barev. Třetím druhem uzavřenin křemene 

 bývá někdy kalný prášek železných rud. 



Některá zrnéčka křemene uzavírají bezbarvé slídy a chlority. 

 Taková jsou ovšem teprv autMgenního původu 



Živce skýtají podobně jako křemen odrcená a rozdrcená zrnka, 

 dosahující málokdy přes V2 ^^^' ^^ ^^ ^šak celkem konstatovati, že 

 původní individua byla aspoň blízka krystalografickému vyvinutí, ne- 

 byla-li dokonce idiomorfní, kdežto křemen byl původně nepochybně 

 allotriomorfní. Rozměry živců poukazují zároveň na to, že habitus 



*) Cf Judd: Lamellar Structure in Quartz-crystals, Mineralogical Magazíne, 

 London, VIII, 1889, p. 1—9, X, 1893 123—135. — 



R. Braun s: Die opt. AnomaUen der Krystalle, Leipzig 1891, p. 197 

 a nás). — 



Zirkel, Lehrbuch der Petrographie, I, 1893, p. 196. 



