12 XXXVIII. Jindř. Lad. Barvíř 



proměnila se později na bezbarvou slídu Ačkoliv i něco slídy takové 

 pochází nepochybně z biotitu samého. Tento rozštěpením součástek 

 svých skýtá arci hlavně látku ku vytvoření se penninovitých chloritů 

 ve hmotě základní (tmelu), ale druhá jeho součástka, obsahující al- 

 kalie, jest obdobou bezbarvých slíd, zejména muskovitu, jakTscher- 

 mak přijímá, Porůznu vyskytují se ve hmotě základní jakoby vý- 

 minka asi ^4 ^^ velké lupénky chloritu, složené ze zprohýbaných 

 částic tenších a roztřepené na krajích. Mají zcela tvar biotitu a lze 

 je pokládati za pseudomorphosy po něm. Ostatně není lze spatřiti 

 vyjímaje řečený biotit, nikde žádného zbytku nějakého jiného nero- 

 stu, jenž by byl mohl poskytovati rozkladem svým nerostů chlo- 

 ritových. 



Pyrit jest nerostem ve drobě authigenním. Svědčí o tom již 

 jeho ostré vyvinutí v kostkách, dále pak v mikroskopu ta vlastnost', 

 že uzavírá součástky droby v sobě: křemen, živec, chlority a bez- 

 barvou slídu. Kolem pyritu bývá seskupen novotvořený (authigenní) 

 křemen v podlouhlých nepravidelných tvarech, celkem kolmo posta- 

 vených na jeho povrch. 



Součástky tmele jsou mimo drobná zrnka křemene a živců: 

 bezbarvá průhledná slída a zelený pennin. Obojí posledně řečené mají 

 vzhled velmi čerstvý a dají se poznati silnějším zvětšením bez ne- 

 snází. Bezbarvě průhledná slída má i zde zřetelný reliéf, vysoké 

 barvy polarisační, slídový habitus a zhášívá v úzkých průřezech ne- 

 zřídka trochu šikmo. Pennin jest značně pleochroitický, v ^úzkých 

 průřezech || ku délce zelený, J_ ku délce žlutavý, jeví jen nízké 

 barvy polarisační a chvění děje se vždy rovnoběžně ku délce úzkých 

 průřezův. Aggregace bezbarvých slíd a penninu ve hmotě základní 

 má na první pohled vzhled nepravidelný, někdy chomáčkovitý. Obojí 

 lupénky bývají nejčastěji menší nežli 0*05 mm. Kolem zrnek křemene 

 však a živců dosahují nezřídka značnější velikosti, asi Ys ^ž -^/^ mm 

 prům., a činívají tu i tam rámečky kolem nich, stavíce se všelijak 

 na jejich povrchu. Pozoruj e-li se na nejtenších místech aggregace 

 prve jmenovaných malých lupénků mezi kříženými nikoly, shledá se, 

 že nejsou vždy rozloženy toliko nepravidelně, nýbrž i že bývají mí- 

 stem sestaveny k sobě skoro kolmo, i vznikává pak na průřezu 

 mřížkování téměř pravoúhelné. Jednotlivé lupénky jsou buď přímý 

 nebo jen málo zahnuty a nebývají nápadně roztřepeny, leda jen zoub- 

 kovitě zakončeny. Drobná zrnka železných rud ve tmelu náleží magne- 

 titu, titanovému železu, obyčejně v leukoxen proměněnému, často pak 

 hnědeli, někdy pyritu. 



