Diabas od Choltic a od Heřmanova Městce. 13 



Z výpisu tohoto následuje, že původní hornina, ze které 

 zelená tato droba vznikla, byla složena z allotriomorfního křemene, 

 z kyselých, více nebo méně idiomorfních živcův a z biotitu, slohu 

 zrnitého, dle všech známek hornina granitická. 



Břidlice drobová souvisí se drobou právě vypsanou jsouc 

 usazena na ní beze všeho přechodu ve velikosti zru a bez jakékoli 

 zvláštní vyloučeniny hraničně. Jest velmi jemná, barvy šedozelené, 

 bez lesku, snadno štěpná a měkká. Při zkoušení tvrdosti rýpává vždy 

 sádrovec, někdy až vápenec, ale otírá se velmi při tom. V kyselině 

 solné nešumí a před dmuchavkou okulacuje se jenom v tenkých tří- 

 skách na hranách na bílý email barvy světle nebo tmavě šedé. 



Mikroskopem pozná se ve velmi tenkých výbrusech a při silném 

 zvětšení, že obsahuje hlavně pennin, pak bezbarvou slídu (nejspíše 

 jako ve drobě muskovit i paragonit) a zrnka křemene, akcessoricky 

 něco špinavě hnědých hydroxydů železa a velmi málo rutilu. Po 

 Živcích ani po biotitu nenalezl jsem žádných zbytků. 



Velikost největšího počtu součástek činívá průměrně od '/so ^^ 

 Y^j, mm níže ; jen porůznu jsou roztroušeny až 0'1 mvi velké lupénky 

 penninu nebo bezbarvé slídy a zrnka křemenná dosahují někde až 

 0'2 mm. 



Pennin i bezbarvou slídu lze poznati dle těchtýchž všech známek 

 jako ve drobě. Lupénky jejich nebývají nápadně zprohýbány, nýbrž 

 budto rovny nebo zahnuty jen málo, jakoby vluivě. Taktéž nebývají 

 násilně roztřepeny. Zrnka křemene jsou obrysův ostrých a mají tvary 

 zřetelně úlomkovité, svědčící o jich kataklastickém původu. Ale un- 

 dulesního zhášení nebo dvojčatného lamelování nejeví; v konvergentním 

 polar. světle zkoumati je na obrazy osní nebylo možno pro jich ma- 

 linké rozměry. Uzavírává pak křemen, pokud patrno, toliko bublinky 

 tekutin. — Ptutil mívá podobu dlouhých tenkých válečkův a jeví žlu - 

 tavé barvy. Tu i tam bývá příčně rozpukán. 



Co týče se slohu, výbrus paralelní jest vyznačen slohem téměř 

 okénkovým (mřížkovým), neboť průřezy jednotlivých lupénků slíd 

 a chloritů jsou uspořádány do řad na sobě příčně, někdy skoro kolmo 

 stojících, v okénkách pak těch uzavírají často 1 — 2 zrnka křemene. 

 Příčný průřez břidlice jeví převahou sloh rovnoběžný, t. j. podlouhlé 

 průřezy lupénků jak penninu tak i bezbarvé slídy jsou největším 

 počtem uspořádány skoro rovnoběžně k sobě. Tento směr jest zároveň 

 rovnoběžný ke směru břidličnatosti. Jednotlivé řady jeví slabé zvlnění 



