10 XXXIX. Edvin Bayer 



tedy se stran poněkud smáčknut, kdežto u Seq. sempervirens je to 

 naopak. K tomu poukazuje také tvar šupin, které oproti našim 

 u Seq. semperv. jsou 'placatější se slabším, ne tak ostrým, nýbrž 

 jako roztřepeným krajem, zejména šupiny pod šiškou. 



Naše Sequoia nehodí se ku žádné Sequoji, které jsem molil 

 jakožto nejpříbuznější srovnati, přece však není možno, abychom 

 přiřadili koniferu tuto jinam než ku Sequojím, dle neklamného chara- 

 kteru šišky. 



Heerova S. fastigiata^ o které Velenovský se vyslovuje (d. Gymnosp. 

 d. b. Kreidef. p. 22.), že náleží jiné Sequoji než Sternbergovu Cau- 

 lerpites fastigiatus =: Sequoia fastigiata Vel. (Stnbg. sp.) — upomíná 

 drobátko na březenskou koniferu, avšak více jen svými malými 

 šiškami než šupinovitými listy. 



Ve FL foss. arctica Bd. Vlg. p. 53. Tab. III. fig. 7.-9. má jen 

 postavení šupin a velikost i podobu šišek dosti podobného typu s bře- 

 zenskou. Také na tab. XVII. fig. 4. velikostí šiškových šupin by sou- 

 hlasila. Na tab. XXVIII. fig. 6. ukazují větévky, tam vyobrazené, že 

 šupinovité listy Heerovy Sequoje byly větší a delší listů našeho druhu. 

 Tyto nálezy řadí Heer do vrstev Atane-ských. Na tab. XLI. fig. 4. — 5. 

 ibid. (Isunguak) nesouhlasí příliš s naší rostlinou. Z vyšších vrstev grón- 

 landské křídy (Patoot) 1. c. Bd. VIL tab. LI. fig. 11. zase více šiška 

 by upomínala na naši, kdežto větve mají listy špičatější a leckde 

 i silně tenčí. Tab. LIII. fig. 3., 4., ukazuje také podobně celkově 

 jemnější druh listů šupinovitých. 



Sequoia fastigiata Vel. (Stnbg. sp.) nemá s naší koniferou nic 

 společného, pouze charakteristickou šupinovitost listů. Velenovský 

 praví 1. c. p. 22. „Der bohm. S. fastigiata steht aus den Heerischen 

 Kreide-Sequoien die S. ambigua am náchsten, welche aber rundliche, 

 kleine Zapfen trágt." Srovnával jsem pilně všecka Heerova vyobrazení 

 tohoto druhu s otiskem březenským, avšak nemohu oba druhy sto- 

 tožniti. Na tab. XXI. 1. c. Bd. EL kreslí Heer (Pattorfik) celou řadu 

 větévek i šišky, ale všecky mají listy daleko silnější, také většinou 

 odstálejší a prohnutější, mnohé mají velmi ostrou špičku, mnohé jsou 

 dokonale tupé, jak také pěkná větev v dílu Vlg. 1. c. tab. I. fig. 3. 

 jasně ukazuje. Jinak nedá se upříti, že podobnost dosti značná tu je, 

 avšak není možno oba druhy spojiti, neboť podobnost šupinovitých 

 listů nemenší přibližuje rostlinu naši dokonce i jiným druhům konifer, 

 jak brzy se zmíním, a mimo to rostlina březenská je celým svým 

 vzezřením tak význačná, že se nedá se S. ambigua zaměniti. 



