Rostlinstvo vrstev březeuských. 



13 



na šupinovité větévky březenské. Podobně i srovnání větévek 

 s Taxodium duhium Sternbg. sp. (Ettings. 1. c. tab. X. obr. 20. — 22.) 

 není bezvýznamným a souhlasí se slovy dříve již připomenutými. 

 Nicméně pilné srovnávání zachované šišky se žijícími a vytknuté 

 vlastnosti štítků dovoluje nám rostlinu tu přiřaditi pouze Sequojím, 

 na čem také přestáváme. 



Připomínám pouze ještě tolik, že naše Sequoia mohla by míti 

 něco společného se Sternbergovou větévkou nazvanou Muscites Stoltzii 

 Strbg. a sice pouze íig. 2. Tab. XVII. 1838. (Versuch einer geogno- 

 stisch bot. Darstellung der Flora der Vorwelt V. et VI. Heft. p. 38.) 

 Stnbg. praví : „In schisto lignitům prope Bilinam Bohemiae cum foliis 

 dicotyledonearum. — Dicatus in honorem cl. Stoltz M. D., qui hune 

 et plura alia petrefacta communicavit." Bohužel nemohl jsem pro 

 přesídlení musejních sbírek vlastní originál Sternbergův prohlédnouti 

 a omezuji se tedy pouze na jeho obraz, z kterého ovšem totožnost 

 druhu nemožno vyčísti. 



Ceratostrobus echinatus, Vel. 



Obr. 10. 



Hostím (Bukovský). Tvrdá, bílá opuka. 



Zachoval se z březenských opuk pouze 

 malý kousek větévky s několika málo asi Smi 

 listy. Nicméně jest tento druh tak charakte- 

 ristický, že jej okamžitě poznáme i z nepatr- 

 ného úlomku jak také vidíme, srovnáme-li 

 Velenovského : „Die Gymnospermen der bohm. 

 Kreideformation" 1885. tab. XI. obr. 7. ku př. 

 s naším obrázkem. Listy jsou hrotitě klínovité, 

 pozvolna se sužující ne příliš ostré, srpovitě 

 ohnuté, pravidelně rozestálé, dosti husté, pevné, 

 kožovitě tvrdé, jak také ostrý jich obrys ve 

 tvrdé opuce velmi zřetelně dosvědčuje. 



Tato pěkná konifera jest opět novým dů- 

 kazem pro rozmanitost a lepost jehličnatých 

 lesů v mladších dobách senonských. 



Obr. 10. Ceratostrobus 

 echinatus Vel. — Ho- 

 stím (opuka). Kousek 

 větévky s ostře otiště- 

 nými listy. Zvětš. 3krát. 



