Rostlinstvo vrstev březenskýcb. 29 



Z tohoto zjevu a pak pro oblost našich větévek soudím, že 

 rostlina tato spíše bude příbuzná dle mínění Heerova ku Chenopo- 

 diaceím nebo Polygoneím. Ve FL foss. arct. III. díl. tab. XVIII. 

 fig. 6. vyobrazuje Heer z křídy arktické kus podobné rostliny pod 

 jménem Frenelopsis Hoheneggeri Ett. sp. a připomíná p. 74.: „Die 

 fiir die dickeren Stengelstiicke bezeichnenden Wárzchen fehlen den 

 jiingern Zweigen; sie sind aber von feinen Streifen durchzogen." 

 a dále praví : „Mir scheint die Stellung unter den Coniferen noch 

 keineswegs vollig gesichert. Erinnert lebhaft an Aularthi-ophyton 

 Massalongo, das mir zu den Chenopodiaceen zu gehoren scheint." 

 Také vo Fl. foss. Hélvetiae tab. LXX. fig. 1. vyobrazuje Heer Aular- 

 throphyton formosum Mass. z La Broie (Canton Waadt), které klade 

 p. 171. ku Polygoneím a srovnává zvlášt s Chenopodiaceaml Anabasis, 

 Salicornia a Halocnemum. 



Ettingshausenův thuites Hoheneggeri Ett, Beitrg. z. Fl. der 

 Wealdenperiode tab. I. f. 6., 7. upomíná v mnohém na Velenovského 

 Frenelopsis bohemica zejména co do postavení šupin a ostřejší hra- 

 natosti článků. Fig. 6. blíží se více naší formě březenské, nicméně 

 naše exempláře musily býti za čerstva rozhodně oblé a ono proužko- 

 vání může pocházeti odtud, že se korá jemně scvrkla, bezpochyby 

 souhlasně dle vnitřní své struktury anatomické, k Čemu by poukazo- 

 valo ono skoro parallelní, ale přece malounko vlnitě běžící rýhování 

 podobně jako se objevuje ovšem v hrubším rysu na uschlých větév- 

 kách našeho Viscum album a j. rostlin i dřevnatých. Zdá se, že vůbec 

 podobné otisky patřiti budou asi velice různým rostlinám. Tak ku př. 

 mohu připomenouti, aniž bych snad chtěl již nyní rostlinu naši s tím 

 spojovati, že některé EupJiorbie mají větévky takovýmto tvarům velmi 

 podobné ku př. Euphorbia origanifolia (Ascension) má větve našemu 

 otisku zvláště podobné, také Euph. buxifolia L. a hypericifolia L. 

 (Portorico) a p. se jim blíží. Poněvadž se pak v listech fossilních 

 Euphorbiaceí nalezly, není vyloučeno, že by se i větve mohly v otisku 

 zachovati. 



Nemaje materiálu tolik po ruce, abych určení rostliny naší na 

 jisto postaviti mohl již nyní, kladu ji prozatím ku Frenelopsis bohe- 

 mica Vel. a ponechám si pro budoucnost, až by se více větví podob- 

 ných nalezlo, učiniti tyto otisky předmětem zvláštní studie. Bylo sice 

 nastřádáno více zlomků z rozličných nalezišť jako: Waldek (šedý 

 slin). Hostím (tvrdá, bílá opuka — leg. Bukovský), Nemošice (leg. 

 Jahn) a Choceň (tvrdá, šedá opuka), avšak z toho není dosud možno 

 více než pověděno vyčísti. 



