4 XL. F. Vejdovský 



Že mladistvá stádia jeho cizopasí ve Feronia vulgaris, jest zcela novým. 

 Bylo třeba však zjistiti, zda se zjev ten ve více případech opětuje. 

 Za tím účelem požádán p. Emil Vaeter, bývalý správce školy křive- 

 nické, aby sbíral ve svém okolí, zvláště z jara, jmenované brouky 

 a mně je zaslal. Skutečně také došlo mne během dubna 1893 více 

 než 50 kusů pokročilejších, skoro již dospělých G. Preslu, které p. 

 Vaeter veskrze z Feronia vulgaris vypraeparoval. ^) Brouci ti však 

 nepobíhali na pobřeží labském, nýbrž u valné vzdálenosti odtud, zcela 

 v polích a po mezích. 



Že hostitelem G, Preslii jest skutečně Feronia vulgaris, uká- 

 zalo se i v okolí Prahy. Pan J. Janda nalezl téměř v každém exem- 

 pláři, jež sbíral u Bráníka, Chuchle a Radotína, Gordius Preslii, asi 

 dvakráte též G. tolosanus. To pak veskrze záhy z jara, kdežto po- 

 zději v květnu a červnu, ani jediný exemplář červa neshledal. 



Jako obecnější pravidlo nutno dle těchto fakt stanoviti: Gor- 

 dius Preslii prodělává svůj vývoj ve Feronia vulgaris; 

 infekce děje se patrně v pozdním letě; napadení brouci 

 přezimují a záhy z jara, vbřeznu a dubnu opouští červ 

 svého hostitele 



2. Třetí druh byl mně zaslán 18. března 1893 p. E. Vaeterem 

 v roztoku kyseliny chromové, v níž ležel několik dnů. Byla to samice 

 17 cm dlouhá, šedavá, vypraeparovaná z nějakého brouka, ve sklepě 

 nalezeného, jehož úlomky kožní a útrobní byly k zásilce přiloženy, 

 z nichž však bohužel nebylo lze brouka určiti. 



Dlouhé ležení červa v kyselině chromové zavinilo, že se jádra 

 buněk velice slabě barvila a jinak struktura pletiv nikdy tak pěkně 

 a přesvědčivě nevystoupila, jako u druhu předešlého. Vzhledem však 

 k histologii hypodermis jest druh tento nad jiné zajímavý, a pokud 

 ostatní strunovce známe, v této příčině jediný. Znaky cuticuly a hypo- 

 dermis vyložím histologicky níže podrobně; nyní však mám za to, 

 že druh tento, vyznačující se přídou těla jako Gord. Preslii, mající 

 však cuticulu políčko vanou po spůsobu G. af finis představuje formu 

 novou, kterou označím jménem nálezce G. Vaeteri. Hojnější materiál 

 obou pohlaví v dospělém stavu vytkne přesné stanovisko tohoto pě- 

 kného druhu mezi ostatními domácími zástupci. 



3. Čtvrtý posléze druh, na němž jsem mohl zjistiti nova fakta 

 z vývoje gordiů, byl Gordius pushdosus, jehož několik mladistvých 



*) Dle písemné zprávy otevřel p. Vaeter přes 800 brouků a téměř v kaž- 

 dém 5. (!!) exempláři byl Gordius Preslii. 



