10 XL. F Vejdovský 



Gordius Preslii Q na zadku , . 0*05 mm 



„ „ Q ve středu . . 0"041 „ 



Gordius Vaeteri Q na přídě . . 0-045 „ 



„ „ 9 ve středu . . 0-072 „ 



„ „ 9 na zadku . . 9-075 „ 



Z čehož jde, že posledně jmenovaný druh má vůbec nejvyšší 

 hypodermis. 



Nízká hypodermis samiček G. Preslii neposkytuje zvláštností; 

 buňky její jsou stlačené, ploské, jádra bez určité struktury, intensivně 

 se barvící; patrně jsou to buňky již změněné a odpovídají ve svém 

 sestavení spirálnému uspořádání. 



V prvotnějším stavu své struktury jsou zajisté zachovány buňky 

 samečka Gord. Preslii, jež zasluhují, abychom je zevrubněji poznali 

 a srovnali s nimi pak elementy hypodermálné u G. Vaeteri. Hypo- 

 dermis obou těchto druhů jest vysoký válcovitý epithel, jehož jádra 

 leží v stejné výši. Jednotlivé elementy lze při jisté obezřetnosti od 

 sebe isolovati. Cytoplasma jest jemně vláknitá, či spíše síťovitá, avšak 

 vlákénka ta jsou dle delší osy buněk protažená, takže dutinky mezi 

 nimi jsou velice nezřetelné. Vlákénka ta ztlušťují zvláště na zevní 

 obrubě buněk, tam totiž, kde přechází cytoplasma ve vlákna t. zv. 

 vláknité cuticuly. 



Hyaliní dvůrek. Sítivo buněčné nepřikládá se k povrchu 

 jádra; na všech buňkách lze se přesvědčiti nad míru jasně, že jest 

 totiž jádro objato širokým dvůrkem, ostřeji na obvodu rýsovaným, 

 nikoliv však tak ostře jako jádro samo. Ve dvůrku tom jest plasma 

 jasná, hyaliní, i nepodařilo se mně zjistiti v ní nějaké struktury. 

 Tvar dvůrku toho jest různého tvaru, nejčastěji však kulovitého, avšak 

 též vejčitého, elipsoidného, a zřídka nepravidelného. Jen na málo 

 kterých buňkách (a to ještě na průřezech) nepodařilo se mně po- 

 střehnouti tohoto dvůrku hyaliního. V tomto dvůrku leží jádro, ni- 

 koliv však centrálně, nýbrž vždy poněkud jednostranně, to jest při- ■ 

 bliženě zevnímu obrysu dvůrku. V řídkých případech shledal jsem 

 jádro ve středu, tehdy byl však dvůrek v místech těch zaškrcen, 

 takže tvořil vlastně 2 poloviny, mezi nimiž se prostíralo jádro. 



Degenerace jádra. Jest zjevem zcela obyčejným, že jádro 

 v buňkách hypodermálných pozvolna degeneruje a možno shledati 

 veškerá stádia tohoto zajímavého zjevu. Prvý Icrok k degeneraci za- 

 veden tím, že jádro neleží již ve dvůrku, nýbrž jest stlačeno k ze- 

 vnímu obrysu jeho; ono se zmenšuje a jeví se jako úsek nepatrně 

 se barvící a sedící na zevním pólu hyaliního dvůrku. Tehdy patrně 



