Organogeuese gordiů. 13 



stáří buněk se objeví, v jakém se nalézaly asi buňky u G. Preslii, 

 kde dvůrek hyaliní již celé jádro jako široký pruh ze všech stran 

 objímal, a teprve zde, na vnitřním pólu jádra mohlo centrosoma po- 

 vstati. A to jest druhá příčina po mém náhledu, proč u popisovaného 

 stádia Gordius Vaeteri centrosoma nevyvinuto. Periplast není ještě 

 dokonce vyvinut a není tedy s to, aby v něm vzniklo tělísko nové. 

 Budoucí pozorování několika za sebou pokračujících stádií vývoje to- 

 hoto gordia mohou ukázati, jak dalece jest oprávněna tato moje 

 domněnka. 



Jedná se dále o vyšetření, jakou fysiologickou úlohu hrají hnědé 

 buňky v hypodermis Gordius Vaeteri7 Otázku tuto lze snadno zod- 

 povědíti, podaří-li se nalézti, že hnědé buňky mají své vývody na 

 venek a že jsou to tedy žlázy jednobuněčné. Zvláště u vláknitých 

 buněk hnědých lze to snadno zjistiti ; na většině příčných průřezů 

 možno nalézti, že vláknité tyto buňky na svém zevním konci nadu- 

 řují v hyaliní váček, s pravidla eliptický, jenž se prodlužuje až ku 

 cuticulej a skrze ni proniká na venek. Tvar tohoto kanálku jest velmi 

 rozmanitý; nejčastěji jest to úzká, válcovitá trubička, jindy rovněž 

 jako váček exkreční naduřuje, anebo se i nálevkovitě na zevnějšek 

 rozšiřuje. Exkreční váček tvoří se uvnitř hnědé plasmy, jak dokazují 

 větší, vějířovité buňky hnědé. 



V jakém poměru nalézají se velké hnědé buňky ku tvoření 

 areol, nemohu z jediného stádia vývoje udati. Jisté však jest, že 

 v tomto stádiu zevní cuticula jest veskrze hladká, bez areol; a kdyby 

 se tyto tvořily, musilo by se tak díti ve stádiích pozdějších. 



Co se týče rozšíření jednobuněčných žláz v hypodermis gordiidů, 

 zaznamenati nutno, že jsem je shledal též u (^ Gordius Preslii^ ovšem 

 ale ne v takých poměrech a nikoliv tak zhusta, jako u Gord. Vaeteri. 

 U prve jmenovaného druhu shledal jsem je na podélných řezech ji- 

 stými partiemi břišní strany. Obyčejné buňky hypodermálné střídají 

 se tu se štíhlými láhvicovitými elementy, jež se v tomto svém tvaru 

 úplně podobají jednobuněčným žlázám lumbricidů. Úzkým hrdlem 

 prostupují obě cuticuly a ústí uzounkým pórem na venek, kde jsou 

 obdány hyaliními dvůrky cuticulárnými. Obsah jest jasná plasma, 

 v níž jsem neshledal jádra, nýbrž pouze centrálně tělísko; i jest 

 pravděpodobno, že se tyto jednobuněčné žlázy vyvinuly z obyčejných 

 buněk epitheliálných teprve po ztrátě jádra. 



Jednobuněčné žlázy v hypodermis fungují u Gordiidů patrně jen 

 v mladistvých parasitních stádiích, nebot u dospělých gordiů jsou ve- 



