o tření mihule (Petromyzou Planeri). 3 



V tom okamžiku, kdy počalo tření, vycházely již po jedné 

 jikry z břišního póru samice. Nikoli však na jediné místo. Sotva 2, 

 3 jikry vypuštěny, již nazdvihla samice tělo své a nepatrně posunula 

 se tu na právo, tu na levo, stále vypouštějíc svá vajíčka. Při tom 

 samec neustál v tření. 



Pak ale náhle ustál v této činnosti a aniž by se pustil samice, 

 nazdvihl poněkud šikmo zadní část těla s kladélkem, které jako vztý- 

 čená pyje trčelo z těla do vody. V tom okamžiku vytryskl paprsek 

 spermat jako nitka teninký sice, avšak po mléčně bělostném zbarvení 

 oku pozorovatele nade vše zřetelný. Sperma stříkalo poměrně daleko 

 od těla pářících se ryb, nic však méně bylo zřetelné, že dopadá stále 

 na totéž místo. Toho si byl samec asi vědom a tudíž, aby přispěl 

 k oplození co možno největšího množství jiker, pustil samici ze svého 

 objetí, napnul celé tělo a zdvihnuv se poněkud nad samicí, počal 

 mohutnými nárazy v právo a levo mísiti vodu, v níž sperma nahro- 

 maděno. Nárazy těmi zdviženy i jikry do písku položené i pohazo- 

 vány tak sem a tam a tak patrně přišly ve styk se spermaty. Toto 

 přirozené míšení a oplození jiker se strany samce trvalo poměrně 

 dlouho, načež samec — patrně umdlen — pustil se samice vůbec 

 a odplaval dále, aby se na kameni přissál. Samice v klidu svém na 

 tomže místě trvala dále. 



Ve vylíčeném aktu pohlavní činnosti jeví se zajisté značný stupeň 

 instinktu ; to co člověk experimentátor vymyslil, aby po umělém tření 

 samce co možno nejvíce smísil sperma s jikrami buď přístrojem neb 

 rukou, to vykonává samec mihule vlastním popudem pro zachování 

 svého druhu, v určitém postupu samici přidržuje a tře a vajíčka se 

 spermaty mísí. 



Fysiologický úkon trubice kloakálné tedy není jiný, než aby se 

 sperma při tření co možno do největší vzdálenosti rozstříklo i není 

 tedy orgánem kopulačním, jako pravá pyje. 



Jikry mihule (Petromyzou Planeri i fluviaUUs) v mém ústavě 

 uměle oplozené, byly předmětem pečlivého skoumání o zrání vajíčka, 

 jež provedl K. Herfort. Práce jeho^) předběžná vzbudila značný in- 

 teres ve světě odborníků, i došlo mne z Německa několik dotazů, 

 jak a zdali lze umělý vývoj mihule v ústavech universitních provésti. 



V mém ústavu podařilo se netoliko oplození vajíčka provésti, 

 nýbrž i celý embryonálný vývoj pozorovati. Mladé minohy dnes do- 



•) K. v. Herfort, Der Keifungsprocess im Ei yon Petromyzon fluviatilis. 

 Anatomischer Anzeiger 1893, p. 721—728. 



