4 XLIX. F. Vejdovský: Otřeni mihule (Petromyzoa Planeri). 



sáhují 40 — bbmm a rostou dále v písku zahrabané. Z materiálu na- 

 šeho ústavu dostalo se též části dr. Wheelerovi ve Wiirzburku, který 

 studuje vývoj orgánů urogenitálních mihule. 



Abych tedy udal methodu, jak lze uměle pro vědecké účely 

 mihuli — tento nezbytný objekt zoologických a anatomických ústavů — 

 vypěstiti, podávám následující osvědčený návod. 



Oplození vajíček musí se díti na dně mís prostorných, kteréž 

 se pak postaví pod proud stále přitékající a odtékající vody. Lépe 

 jest vypouštěti větší, stále za sebou se opětující krůpěje, které vodu 

 na mísách okysličují. U nás se líhly minožky (Petr. Planeri) po 

 25—26 dnech, Petromyzon fluviatilis po 28—30 dnech, což nutno vy- 

 tknouti oproti zprávám Kupfferovým^ jehož materiál pocházel z Nea- 

 pole, kde mladé minožky opouštěly blány vaječné již po 8 dnech. 



Zde hraje patrně hlavní úlohu teplota, kterýžto úkaz upomíná 

 též na mé zprávy, dle nichž Psammoryctes v Čechách jest dospělý 

 pohlavně teprve v letních měsících, kdežto v Terstu již v březnu 

 a dubnu. 



Vylíhló minožky možno nechati v míse bez písku tak dlouho, 

 až jim naroste ocasní ploutev, pomocí níž počínají plovati, kdežto až 

 dosud ležely na boku skoro nehybně. To nastává v květnu. Při tom 

 však dlužno dbáti, aby stále přitékala voda a aby se nevyvíjela plíseň, 

 jež může zničiti celé kultury. 



Poněvadž jsou vajíčka a mladé minožky bílé, rádno vzíti k po- 

 kusům černě polévané mísy hliněné neb hnědé kamenné, v nichž pak 

 snadno lze shledati kazící se vajíčka a embrya. 



Jakmile počnou mladé minožky plovati, nutno opatřiti nové 

 mísy vysypané pískem asi do poloviny, do písku se pak zapustí ně- 

 kolik kaménků. Minožky se prostě přendají na pískový podklad a po- 

 nechají se svému osudu. Stálé přitékání vody usnadňuje vývoj minoh, 

 jež se zahrabají do písku a zde dostatek potravy nalézají. 



V Praze, dne 10. prosince 1893. 



Nákladem Král. České Společnosti Nauk. — Tiskem dra. Ed. Grégra v Praze 1893. 



