2 L. F. K. Studnička 



odporovati celé theorii, objasnil ve smyslu této Béraneck (5.). 

 Poměry parietalních orgánů saurií musíme považovati vůbec za velice 

 změněné, i způsob vývoje se tu od prvotního typu odchýlil; v nej- 

 původnějším stavu vyskytují se organy parietalní u Petromyzontů. 



Dříve nežli budu moci přikročiti ku popsání některých ze svých 

 nových pozorování o parietalních organech, jest třeba, bych se po- 

 někud obšírněji zmínil o jich nomenklatuře, která, jak z literatury 

 i nejnovější seznávám, posud se náležitě neustálila. 



Organy smyslové na dorsalní straně mezimozku nazývám, jak 

 již z předcházejícího vidno, ^^organy 'parietalní"' ; jméno to jest názvem 

 collectivním, pro jeden jediný organ jméno to užívati, jak se to oby- 

 čejně děje, nepovažuji za přiměřené. Zadní ze dvou oněch parietalních 

 orgánů mezimozku jest organ pinealní; jméno toto, kteréhož bylo již 

 od několika autorů užito, zasluhuje rozhodně přednost před názvem 

 „epiphysis", které nehodí se k tomu, by se jím označoval smy- 

 slný organ, na nejvýše snad mohli bychom ho užíti tam, kde jest 

 organ ten rudimentárně vyvinut^}. Že nyní ostatně již z užívání vy- 

 cházející jméno „Glandula pinealis" jest nevhodné, nemusím do- 

 kazovati, hodí se pouze snad na „pseudožlázu" ptáků a ssavců, 

 ačkoliv tu jménem „organ pinealní" lépe ji označíme. Jméno, jež 

 His (9.) nejnověji zavádí: „corpus píneale" a kterého již dříve tu 

 a tam se užívalo, jest bezvýznamné. Jméno „Pinealorgan" hodí se 

 tak dobře pro oko petromyzontů jako pro záhadný organ ptáků a 

 ssavců. 



Přední parietalní organ, do nedávná jen u saurií známý, ozna- 

 čuje se posud v literatuře jménem „Parietalauge". Ze svrchu uvede- 

 ných důvodů musíme se vyhnouti jménu tomu, a organ jiným novým 

 jménem označiti, snad jménem „parapůiealni organ", které jsem 

 v prvé práci své navrhl. 



I. O prvých stadiích vývoje parapinealního organu Petromyzontů. 



Jak známo, mají mihule dva nad sebou ležící organy parietalní. 

 Poprvé objevil organy ty Ahlborn (I.), a domníval se, že vznikají 

 rozdělením prvotního jednoduchého organu, jednoduché epiphysis 

 cerehri; organ zpodní vyniká prý vychlípením z horního. 



^) His (8, 9,) ve svých nejnovějších pracích užívá názvu „epiphysa" v po- 

 dobném smyslu asi jako já názvu „organy parietalní"; názvem „přední epiphysa" 

 označuje paraphysu, kdežto „zadní epiphysa" jest pravá epiphysa autorů — organ 

 pinealní. 



