Příspěvky k morfologii parietálních orgánů craniotů. 5 



úporné, ependyuiové a gliové buňky. V organu parietalním odpovídají 

 dle všelio buňky smyslové Neuroblastůin, které zde na periferii stěny 

 zůstávají, kdežto jinde do massivní stěny ustupují, buňky oporné 

 jsou analogické s buňkami ependymovými a gliovými. 



Jak známo, jsou ependymové buňky všude prostřednictvím dlou- 

 hých tenkých výběžků ve spojení se zevním povrchem centrálního nerv- 

 stva ; též v našem případě u buněk oporných retiny pinealní zdá se, že 

 něco podobného existuje. Na svých prae paratech neviděl jsem sice 

 nic určitého, co by o spojení tom přímo svědčilo, avšak v literatuře 

 nacházím u Owsjannikowa (14.) udání, že cylindrické buňky 

 stěny oka pinealního výběžkem svým upevňují se na obalu organu. 

 Není pochybnosti, ač nezáleží-li udání to na omylu nějakém, že ony 

 buňky cylindrické jsou naše bnňky oporné, tedy skutečně pravé buňky 

 ependymové. Dobré praeparaty Golgiho methodou pracované by tyto 

 jakož i mnohé jiné detaily objasnily ; mně vzdor četným pokusům ne- 

 podařilo se elementy organu parietalních methodou onou impraegno- 

 vati, ač všechno ostatní nervstvo centrální i periferické, ba i podkožní 

 plexy nervové na praeparatech mých velice dobře se zbarvily. 



Ku konci tohoto odstavce, věnovaného morfologii orgánů, zmíním 

 se stručně o způsobu, jakým Gaskell (7.)^) vykládá stavbu pine- 

 alního organu mihule. Tento badatel vidí v pinealním organu mihule 

 útvar homologický s nepárovým okem temenním crustaceí. Oko pine- 

 alní jest prý právě jak ono okem složeným; ke každé percipující 

 buňce retiny náleží jedna buňka horní stěny organu, pellucidy, jak 

 jsem ji nazval, ve zvláštním záhadném coagulum v dutině organu 

 vidí Gas.kell buňky, každá z buněk těchto spojuje jednu buňku retiny 

 s jednou buňkou pellucidy, tyto tři buňky tvoří dohromady jeden 

 celek, jednoduché oko. Jako organ světlo lámající slouží pro skupinu 

 těchto jednoduchých oček dle Gaskella ztluštělá horní stěna lebeč- 

 ního pouzdra. Uvádím zde tyto náhledy Gaskellovy pouze jako curi- 

 osum, není,, tuším, ani třeba je vyvraceti, jsou tak zvláštní, jako 

 celá theorie, jejíž jednou podporou mají býti, theorie totiž o povstání 

 vertebratů z crustaceí. 



3. Parietalní organy Teieosteí. 



Jak jsem již uvedl, nalezl Hill (10.) u Coregona dva parie- 

 talní organy, po Hillovi nestudoval posud nikdo u teieosteí podrob- 



^) Práce Gaskellova dostala se mi do rukou teprve po vytištění mého 

 prvého pojednání o organech parietaluích. Náhodou nemusel jsem mnoho litovati, 

 ža jsem ji dříve neznal. 



