Příspěvky ku poznání poměrů pohlavních u některých Limacidů. 3 



stranný vývoj pohlavní, jejž v našem případě lze označiti jako pře- 

 bujení nad normu, souvisí přímo s účinky vyšší teploty. 



2. Agriolimax agrestis L. Tento druh jak známo obyčejně pro- 

 terandrický jeví sice převahu spermatozoí nebo vajíček dle různé 

 doby pohlavní zralosti, ale ostatní organy, pokud jsme dosud mohli 

 zjistiti, nepodléhají žádným nápadnějším proměnám, jako u druhu 

 předešlého. 



3. Agriolimax melanocephalus Kal., darovaný od p. dra Vávry 

 z materiálu jeho cesty po Kavkaze nebyl v žádném z kusů, jež jsme 

 zkoumali, pohlavně dospělý, ačkoli nám stály k dosposici největší 

 exempláře (až 3'5 cm dlouhé). Tento prototypus proterandrie poskytl 

 nám překrásné praeparaty k studiu spermatogenese, než o tom pro- 

 zatím zde nejednáme. 



4. Amalia marginata Dráp. a 5. Amalia gracilis Leyd. O těchto 

 dvou úhledných repraesentantech interessantního rodu Amalia M. T. 

 platí totéž, co praveno bylo o specii Agriolimax agrestis L., vyjímaje 

 proterandrii. Nepodařilo se totiž dosud rozeznati nejen, dospívají-li 

 elementy pohlavní jeden před druhým, nerci-li který dříve, nýbrž zjistili 

 jsme jen kolísání quantitativního poměru spermat a vajíček. Ostatně 

 zbývá při tomto rodu ještě několik záhad pohlavních poměrů se tý- 

 kajících vysvětliti, na př. otázku, proč někdy jest Amalia marginata 

 Dráp. pohlavně dospělá již v kusech poměrně velmi malých (2 cm 

 dlouhých), kdežto jindy jsou genitálie i u značně velikých (6 cm 

 dlouhých) individuí jen jako u zárodků sotva naznačeny, jak to pů- 

 vodně pozoroval Simroth^), a což jsme také mohli konstatovati. 



6. Malacolimax tenellus Nils. Přidržujeme se rodového významu 

 této formy na základě důvodů Pollonerových, jenž dříve označil 

 tuto skupinu jako vyřaděné z rodu Limax subgenus k rodu Agrio- 

 limax přidělené a později jako samostatný rod stanovil ^j, což po- 

 slednější je daleko správnější; od té doby většina autorů rod Malaco- 

 limax v původním rozsahu i s dalšími doplňky přijala ; výjimku činí 

 dosud Simroth, jenž zmíněný druh klade k Eulimaxům do nejbližší 

 příbuznosti druhu Limax maximus L. a považuje za formu k původ- 

 nímu typu phylogenetickému Limaxů nejblíže stojící; s tím ovšem 

 dnes již naprosto nelze souhlasiti. Dlouhý rourovitý penis Eulimaxů 

 (ať jednoduchý ať v slepý oddíl nad vas deferens prodloužený, j. Limax 



^) Nachr. d. deutsch. malakoz. Ges. 1889. 



^) Pojednání Pollonerova o tomto thematě jsou obsažena v různých 

 číslech v Bull. dei Musei di Zool. ed Anat. comp. Torino. 



