25 
eller svagt gjennemskinnende, dannet af et hindeagtigt-tørt Væv, 
der bestaar af grove Traade, som forgrene sig og anastomosere. 1 
Spidsen findes en lille tilspidset Vorte, Udenpaa er den helt dækket 
af Rester af Dipterer og af Marvsmuld. Dufour omtaler den igjen 
senere (1864, p. 602). Giraud (1866, p. 475) fandt dens Rede 
hyppig i Rubusgrene og angiver som dens Snyltere: Cryptus quadri- 
guttatus, Hemiteles mandibulator, Eurytoma rubicola og Diomorus 
Kollari. 
II. Afdeling. 
(Store Jordcrabroner.) 
Denne Afdeling omfatter de jordbyggende Slægter: Ceratocolus, 
Thyreus og Thyreopus, hvoraf kun de to have Repræsentanter 
hos os. 
1. Ceratocolus Lep. 
1... Ceratocolus subterraneus Fabr. 
Hos Hunnen er Pygalfeltet bredt og kort uden Randhaar. For- 
tarserue ere fint cilierede; iøvrigt som hos Megacrabronerne. 
1 Denne vor eneste Art er meget sjælden her i Landet. Den 
er fanget et Par Gange paa Sandmarker, f. Ex. i Odsherred i 
copula Yz 69. 
Fabricius kjendte, som Navnet antyder, dens Levevis som 
Jordbygger: Den graver en Gang i Sand. Mocsary har be- 
skrevet dens Levevis (i et ungarsk Tidsskrift, paa dette Sprog). 
Ifølge hans Iagttagelse tager den Sommerfuglen Crambus eraterellus 
Scop. (rorellus Spin.).. Kohl (1880, p. 213) siger ,,nistet an einem 
sandigen Waldrande, schleppt fir seine Larven den Sehmetter- 
ling von Sciaphila argentana S.V., Hb. herbei, August, September”. 
Den nærstaaende Thyreus clypeatus L. (vexillatus Dbm.) er 
ikke truffet hos os. Den lever vist paa samme Maade, men dens 
Bytte er endnu ukjendt. Allerede Dahlbom (1844) nævnede blandt 
Jordbyggerne ,,subterraneus, alatus et (uti videtur etiam) vexillatus”. 
Jær Schenek (1857, p. 51) siger: » Crabro vexillatus erzog Wiss- 
