66 
Art nur in einem Garten an alten Thirpfosten gefangen, wo sie 
schnell - herumlåuft und in Bohrlåcher kriecht, in Gesellschaft kleiner, 
schwarzer Crabronen, und kleiner Prosopis-Arten, håufig auch mit 
Trypoxylon clavicerum. Han mener (1861, p. 142), at den snylter 
hos Passaloecus, Spilomena, Stigmus, Trypoæylon eller småa Bier. 
Giraud (1866, p. 474) fandt dens Rede i Rubusgrene. I en tynd 
Gren var der gnavet en smal, men regelmæssig Gang gjennem 
Marven. -I denne Gang fandtes 4 Celler, adskilte ved Smuld. I hver 
Celle laa en meget smuk, lille Kokon, som han udførligt beskriver. 
Den var 5"m lang, næsten cylindrisk og afrundet i begge Ender, 
som ligge frie uden at støde op til Væggene; af Farve var den 
blegrød, uden Glans og Gjennemsigtighed, daunet af et tæt Væv, 
men meget skør. I en femte Celle laa en anderledes udseende 
Kokon, hvoraf der fremkom en Chrysis cyanea, dens Snylter. Der 
var Rester i Cellerne af Foderet, og én Celle- var endnu fyldt med 
Foder, men dette var skimlet og lod sig ikke bestemme med 
Sikkerhed. Han antog, at det tilhørte en Homoptér-Larve. 
2. Tachysphex Kohl (1884). " 
Tachytes Pz. (1806). 
Arterne af denne Slægt bygge i Sand og tage som Bytte 
Locust- og Acridie-Larver. De træffes mest paa Skjærmplanter. 
1. Tachysphex pectinipes L. =— Tachytes pompiliformis Pz. 
Mandiblerne ere store, krumme og spidse.  Fortarserne ere 
cilierede, Tibierne tornede. Arten er hyppig hos os i Sandegne. 
Jeg har set 2 Generationer; den byggede Rede, sidst i Juli og sidst 
i August. Hvepsen graver en Gang ind i Sandvolde og Jordbrinker 
og arbejder meget hurtigt; med Mandiblerne huler den ud og fejer 
den løsnede Sandjord ud med Benene. Den kom slæbende med en 
Græshoppelarve under Bugen, lagde den ved Indgangen med Hovedet 
indefter, gik ind i Reden og trak Larven ind efter sig ved Føle- 
hornene. Der findes kun én Celle i Reden, for Enden af Gangen. 
