79 
mindste Skridt hen imod Reden, rykker den atter frem, idet den 
trykker sig ned mod Sandet ligesom en Kat, der lurer.  Oæybelus 
bærer jo sit Bytte paa Braaden, den kan altsaa ikke med Kraft" 
forsvare sig uden at slippe dette —- og saa forsvinder Fluen strax. 
Tachinarie-Larven æder sig ikke — som Siebold mener — ind i 
Gravehvepsens Larve, men nøjes med at fortære en Del af Foderet; 
ellers vilde Gravehvepsen ogsaa være stærkt udsat for mere end 
Decimering, og dog er den altid tilstede i skarevis paa passende 
Steder. — Det er med en overordentlig Behændighed, at Oæybelus 
graver. Jeg fangede den ofte ved at sætte en Glastube over den, 
naar den gik ned i Reden; forskrækket vendte den da om og 
gravede sig ind i det Sand, der var fulgt med ind i Tuben, i den 
Tro, at den kunde slippe ud. Ved at dreje Glasset, kunde jeg 
længe iagttage den arbejdende. Forbenene bevægede sig skiftevis 
med enorm Hurtighed, og Mandiblerne arbejdede uafbrudt for at 
løsne Jorden. Derimod benytter den ikke Bagbenene. Den bygger 
baade paa fladt Terrain og i Skraaninger. Naar et Parti Jord er 
løsnet i Gangen, skyder den det baglænds ud, indtil der har samlet 
sig en lille Dynge udenfor; saa kommer den frem, stiller sig med 
Hovedet vendt mod Reden, hæver Bagkroppen, strækker Bagbenene 
ud til Siderne og kaster med de krummede Forben Sandet bort, saa 
at det ryger ret bagud mellem de udspærrede Bagben. Paa fladt 
Terrain gaar Gangen meget skraat ind i-Jorden, og da jeg kun 
fandt Gangens Længde fra 21/9 til 3/2 Tomme, kom Cellen til at 
ligge tæt — omtr. 1//»2 Tomme — under Jordoverfladen. Cellen er 
ægformig og fyldt med Muscider. " Ogsaa jeg fandt alene Hanner. 
Der var i nogle Celler Hydrotæa, i Reglen et Par Arter sammen, 
f. Ex. H. irritans Fall. og H. velutina Rob. Desv., i andre lutter 
Spilogaster duplicata Meig., etc. - Den brugte 3 Minutter til hver 
Fangst. — Jeg såa flere — mindst 2 — Generationer bygge Rede. 
