107 
lænds, og det udførtes desuagtet med aldrig svigtende Sikkerhed. 
De mange Edderkoppespind lagde den store Hindringer i Vejen, 
men den forstod at klare dem. Saasnart den selv eller Byttet kom 
til at hænge fast, vendte den strax om og gik den modsatte Vej — 
den eneste rette Løsning af et sligt Dilemma. Paa den anden 
Side var dens Taalmodighed uudtømmelig, hvad man mindst skulde 
have ventet af en saa kjæk og rask lille Fyr, der vel snarest 
maatte være noget ilter. Naar den af og til kom ned i en Fordyb- 
ning i det løse Sand, arbejdede den utrætteligt uden at slippe sit 
Bytte, for at komme op ad de nedskridende Sider. Ofte gik Vejen 
fra den ene Fordybning ned i den anden, og hver Gang var det en 
Kamp at naa op, men den tabte aldrig Modet. En saadan elsk- 
værdig lille Fyr er det en Glæde at træffe paa, naar man i længere 
Tid har f. Ex. haft med en Cerceris at gjøre, en arrig og lumsk 
Krabat, der løber ned, saasnart man nærmer sig, bider vredt fra 
sig og i det hele ikke viser sig synderlig imødekommende. En 
Pompilide, som denne, viser ingen Tegn hverken paa Frygt eller 
Vrede; den passer sit Arbejde og lader En se til, saa meget man 
har Lyst. — Endelig ere vi naaede hen til Stedet, hvor Reden — 
skal være. Den er der nemlig ikke endnu. Vi ere ellers altid 
vante til at se Gravehvepsene anlægge Reden, før de søge Byttet, 
men her viste det sig at være omvendt. Først opsøgte de Byttet 
og lammede det, slæbte det hen paa et Sted, som egnede sig til 
Anlæg af Reden, og medens Byttet  efterlodes i Nærheden, ud- 
gravedes Reden. Naar vi se disse to Arters Reder, er denne 
ejendommelige Afvigelse fra det sædvanlige let at forstaa; deres 
Reder ere nemlig meget simple; en Gang ned i det løse Sand af 
1—3 Tommers Længde kan Hvepsen udgrave i Løbet af faa Mi- 
nutter. Jagten paa Byttet bliver her Hovedsagen, og Anlæggelsen 
af Reden spiller en underordnet Rolle. Derefter er det fuldkomment 
konsekvent, at hint gaar forud for dette. Hvepsene vare i Aktivitet 
den hele Dag, saa at det Antal Reder, en enkelt Hun anlægger, 
maa være betydeligt og kan forklare os det Forhold, at Hvepsene 
kunne flyve i hele Skarer her, hvor Jorden er saa usikker. Det 
