126 
sin Forklaring i Hannernes større Bevægelighed, dels i, som Hoffer 
iagttog, at samme Han parrede sig méd flere Hunner. Begge Kjøn 
udstøde nogle skarpe Toner for at kalde paa hinanden; saasnart 
Hannen saa opdager en Hun, styrter den løs paa den og griber 
den med Bagkropstængerne. Under Parringen udvikle Hannerne en 
gjennemtrængende Lugt. Strax efter Udviklingen skynde Mutillerne 
sig bort fra Reden; senere opholder Hunnen sig længe i Humle- 
reden for at faa Æggene anbragte. Der synes kun at være én 
æglæggende Hun i en Rede. Dens Braad er lang og bøjet nedad 
i en Bue, ligesom Bidronningens, og Stikket er smertefuldt; i en 
" Kamp med en Humlebi vil denne bukke under. Hvorledes Ægget 
anbringes, meddeler Hoffer ikke; det var 3 Dage om at udvikles. 
Baade Humlebilarven og Mutillarven spandt sig en Kokon af Silke, 
saa at Mutillen har to Kokon'er at gjennembide. De første, der 
kom ud, vare Hunnerne. Medens Humlebiens Pupper, naar de tages 
ud af Cellen, snart dø af Mangel paa Varme, generede dette slet 
ikke Mutillens. ; É 
Årten har 2 Generationer; den anden Generation udvikles i 
Boet hos sent flyvende Humlearter. Efter Humlebiens Art, stor 
eller lille, og efter Cellens Størrelse, om det er en Dronning- eller 
Årbejder- Celle, bliver Mutillen af meget forskjellig Størrelse; den 
største Hun var 26"" lang (af en 9-Puppe af Bombus menstrucatus), 
den mindste knap 107" (af en %$ af B. agrorum). 
Mutilla montana fandt Schenck (1861, p. 149) paa Mure og 
siger, at den snylter her hos andre Hymenopterer. Ogsaa M. bi- 
maculata fandt han paa gamle Mure. Den amerikanske M. coccinea 
skal fange Fluer med stor Behændighed, dog vel næppe til Foder 
for Larverne! Iøvrigt vides intet om de talrige tropiske Arters 
Udvikling. 
2. Smicromyrme Th. 
1. Smicromyrme rufipes Latr. (2) & =— Mutilla Ephippium 
Fabr. (rød Mellemryg) =— M. nigrita Pz. (sort Mellemryg). 
Denne lille Art findes i Sandegne. Jeg iagttog den paa en 
