129 
1... Sapyga Latr. (1796). 
Hellus Fabr. exp. 
Mandiblerne ere stærke og brede, sædvanlig 3-tandede. Anten- 
nerne korte, noget kølledannede. Hos Hunnen er Endesegmentet 
tilspidset, den nedre Skinne længere end den øvre. 
1. Sapyga punctata Kl. Monogr. Siric. Germ. 1803, p. 61, 
Pl::7,.fig.….4. (2); 508. 648): 
S..paeca;Fabr. (29).… Ent: syst… H..129. S. quinquepunctata 
Fabr. (2) ib. p- 235, decipiens Kl. etc. 
Denne Art flyver almindeligt hos os sidst i Maj, sentd Juni 
og Juli,. langs Lervægge, gammelt Træværk, Plankeværker osv. for 
at anbringe sine Æg i Biers Reder. Scheneck (1857) fangede 
den gjentagne Gange paa Jordbærblomster. De to Kjøn ere meget 
forskjellige i Farvetegningen og ere beskrevne som selvstændige 
Arter under mange. Navne. 
Latreille var den første, der udtalte den Formening, at 
Arten rimeligvis levede som ,,Parasit hos Bier i gammelt Træ- 
værk. Lepeletier (Encycl. méth. t. X. 1829. p. 338) mener, at 
Slægten graver Gange i Kalken paa Mure og i Træ og forsyner 
dem med Foder. Han slutter dette af, at han fangede ,,en Art 
(Sap. serpunctata) bærende et Insekt, som den lod falde i det Øje- 
blik, da jeg greb den, hvilket jeg dog gjenkjendte som en Larve". 
Det beroede dog vist paa et Fejlsyn. Komisk nok, er dette omtrent 
den eneste egne Iagttagelse, Lepeletier kan fremføre om Grave- 
hvepsenes Levevis — og saa er den endda forkert og misvisende. 
Idetmindste burde den da være i Overensstemmelse med hans 
" Theori om Gravehvepsenes Bygn oning og Levevis — og saa gjør han 
Sapyga til en Redebygger, skjønt dens Ben ere simple, uden Torne, 
Tænder eller Cilier, tværtimod Theorien!  SShuckard (1837, 
p. 45) fangede den i en Sandegn, medens den stod i Begreb med 
at gaa ind i en Rede af. Osmia bicornis; han meddeler (1834, 
p. 58), at Mr. Bakewell tog den i Færd med at stikke Bagkroppen 
ind i Cellerne hos Osmia coerulescens. Westwood meddeler 
Vidensk. Meddel. fra den naturh. Foren. 4397. 9 
