205 
den 10—12 Alen lang. Den var temmelig smal bagtil, men uhyre 
bredskuldret. — Denne Vinter var der slet ingen Drivis: den Is- 
flage, Hvalrossen laa påa, var Ferskvandsis"”. 
At der i disse to Beretninger er Tale om virkelige Hvalrosser, 
synes jeg er hævet over al Tvivl. Kun lader det til, at Størrelsen 
er lidt overdreven i den sidste Beretning. 
Den tredje Beretning har jeg faaet mundtlig af Hr. Redaktør 
E. Benediktsson. Ifølge denne skal en af Karlene paa hans Faders 
Gaard (Hjedinshåfdi ved Skjålfandabugten) for omtrent 30 Aar siden 
have set en meget stor Sæl, der laa en hel Dag paa en Banke i 
Skjålfandaflodens Munding. Her mangler ganske vist en nærmere 
Beskrivelse af den, undtagen at den var saa høj, at den naaede 
Karlen til Skulderen. — Det er meget muligt, at den her omtalte 
Sæl kun har været et stort Eksemplar af en af de mere almindelige 
islandske Sæler, men Folk mente dog (vistnok efter Karlens Be- 
skrivelse af den at dømme), at det var en Hvalros. 
Hr. Landfoged A. Thorsteinson har meddelt mig, at der paa 
Snæfellsnes skulde for 40—50 Aar siden være blevet dræbt en 
Sæl, som Folk antog for at være en Hvalros. 
Naar der ses bort fra disse 4 (eller maaske 5) Tilfælde fra . 
de sidste 5 Aartier, kender jeg ingen Efterretninger om, at Hval- 
; rossen skulde have gæstet Island i dette Aarhundrede, skønt det 
dog ikke er usandsynligt, at det er sket, maaske flere Gange, 
men — Beviserne mangle. 
Af de Naturforskere, der i forrige Aarhundrede skrev om Is- 
lands Fauna, omtaler (saa vidt jeg ved) kun E. Olafsen Hvalrossen. 
I sin Rejsebeskrivelse S. 355, hvor han behandler Snæfellsnæssyssel, 
siger han: ,,Rostunger eller Rosmer ses, skjønt ikkun sjælden, 
Sønden for Jøkkelen (a: Snæfellsjøklen), hvor de stejle Strandklipper 
ere", Efter at have omtalt de Sæler, der findes paa Vestfjordene, 
føjer han til, S. 531: ,,Foruden disse 2 bemældte Arter (9: land- 
selur og titselur), som paa alle Aarets Tider holde sig til Island, 
komme og andre Sælhunde didhen .... Saadanne ere Rostungen. 
Den ses Vester paa, dog ikkun sjælden; (men at den har været 
