207 
Hvalrossen i gamle Dage saavel af de Lærde som af Menigmand 
blev regnet blandt Hvalerne, er jo ganske naturligt; det gøre Folk 
KE påa Island endnu den Dag i Dag. 
i Naar man gaar længere tilbage i Tiden, saa blive Oplysningerne 
i om Hvalrossen meget sparsomme i Litteraturen. Jeg kender kun et 
Tilfælde, hvor en Hvalrosfangst omtales, nemlig i Biskop Rafn 
Sveinbjarnarsons Saga"). ,,Det hændte sig i Dyrafjord paa Vaar- 
thinge, den Gang Rafn var der, at en Hvalros kom op paa Land, 
JE og begav man sig til at saare den, men Hvalen løb til Søs og 
sank, ti den havde faaet Saar, der gik igennem Bugvæggen". 
Det omtales ikke, hvad Aar det skete, men Biskoppen døde 
1213. 
Flere Meddelelser om Hvalrossens Optræden ved Island kender 
jeg ikke; det er vel muligt at der findes flere, f. Eks. i de skrevne 
(utrykte) Annaler, men jeg har ikke haft Lejlighed til at gennem- 
gaa disse endnu, men der kan neppe ventes mange Oplysninger af 
dem, siden disse ere saa sparsomme i Espolins Aarbøger, der be- 
handle et saa langt Tidsrum, og som omtale flere Gange sjældne 
Fiske, der ere drevne i Land. 
Kun ét Stednavn paa Island har Navn af Hvalrossen, nemlig 
Rosmhvalanes (paa Reykjaneshalvøen), og det er meget gammelt og 
tyder sandsynligvis paa, at der er blevet set eller fanget en eller 
flere Hvalrosser en Gang i Landnamstiden. 
Man har fra gamle Dage Lovbestemmelser vedrørende Hval- 
rossen, der tyde paa, at dette Dyr den Gang ikke har været over- 
maade sjældent ved Island. Disse Lovbestemmelser findes i ,,Grå- 
gås" og bestemme dels, hvem ilanddrevne Hvalrosser skulle tilfalde 
(»Landeigandi å at hafa... rostunga ... oc fiska ef på rekr" ”) — 
Jordbesidderen skal have ... Hvalrosser ... og Fisk, hvis de drive 
i Land), dels at man skal fange dem, og hvor stor Del af Byttet 
skal tilfalde Fangeren (,,Rosmhval eigv mer at veipa oc a halfan 
7) Biskupasågur I. S. 641. 
7) Grågås (Stadarhålsbék), Finsens Udg., S. 514. 
