31 



hvorefter vi den l3deAugus1 ankom til [gdlorsuit i en temmelig 

 ynkelig Forfatning. En maatte bæres i Land fra Banden, og to 

 kunde kun ved Hjælp vakle derfra. Den glade Jubel, hvormed 

 Grønlænderne ellers byde de Tilbagevendende velkommen efter 

 en saa lang Tur, forstummede, da de saae os. \) 



Da det allerede var sent pan Sommeren, og jeg havde be- 

 stemt at bestige Kilertinguak ved Umanak, ligesom ogsaa at 

 gjøre en Tur ind paa Nugsuaks Halvø, hvilket maatte ske, før 

 der faldt Sne pnn Fjeldene, ilede jeg tilbnge over Niakornat til 

 Umanak, hvortil jeg kom den 18de August. Paa Vejen under- 

 søgte jeg dog foreløbigt Trachytgangene paa Sydenden af Ube- 

 kjendt Eiland, ligesom jeg ogsaa gjorde mig bekjendt med Fore- 

 komsten af den store Mængde , men desto værre kun i ringe 

 Grad forsteningsførende Kalkconcretioner, der findes i Elvlejerne 

 ved Niakornat og Øst derfor. Forskjellige Arbejder holdt mig 

 tilbage ved Umanak til den 22de August, da jeg tog over til 

 Sarfar fik. Paa Grund af Taage maatte jeg imidlertid vente til 

 næste Dags Aften med at bestige Kilertinguak, hvis Top vi 

 aaaede efter fem Timers Gang just som Solen dukkede op over 

 tahorizonten. Kilertinguak har en Højde af 6250 Fod (1950 M.) 

 Og er det højeste Punkt, der er besteget paa Grønlands Vest- 

 ky.-t'-i. Jeg fik dog ikke det Overblik, jeg havde ventet, da 

 hamlet paa Nordsiden af Fjorden var skjult af Taage, og Taage- 

 1 1 1 ; i . — t • j i trak hen over Nugsuaks-Halvø og faldt ned som Sne 

 paa Toppen af Kilertinguak, hvor Temperaturen var — 1°.2 C. 



Ingen Dulevende Grønlænder har i Konebaad eller Kajak rejst udenom 

 rtenhuks-Halvø, og jeg skylder derfor min flinke Besætning, særligt 

 Styreren, Nord- Grønlands dristigste Bjørnejæger, Otto, min bedste Tak 

 for den Villighed, hvormed de gik ind paa at føre mig denne usædvan- 

 - Tur, og for den mageløse Omhyggelighed og Tjenstvillighed, de viste, 

 веЬ «-Пега! Sygdommen havde berøvet dem Kræfterne og tildels Modet. 



De der vare mindre angrebne, к elg heldigvis snart efter Hjemkomsten 



kun een, Semuk, der var haardeel medtaget, kom .-iL' førsl lang! ad раа 

 H H fia а re t. 

 • Saavidi man veed, er dette Fjeld kun besteget een Gang før, nemlig af 

 Whymper i 1872. Dagbladet for 1872, Nr. 279.) 



