76 



Skifer, der er gjennembrudt og, som det synes, paavirket af 

 Basalten. 



Skifer. Sandsten. Basalt. 



Fig. 12. Profil ved Ivnanguit. 



67 — 68. Marrak, bekjendt af sine Kullag, der i ældre Tid 

 benyttedes x ). I en sprød, glimmerholdig Lerskifer ved Stranden 

 i Nærheden af de gamle Hustomter fandtes nogle utydelige 

 Planteforsteninger. Lagene falde i den lave Skrænt c. 10° mod V. 

 I et Elvleje noget fra Stranden mellem Marrak og Sinigfik fandtes 

 over et 0.5 Fod mægtigt Kullag i en Højde af 305 Fod (95 M.) 

 en Jernsten med nogle faa Forsteninger, deriblandt Flabellaria 

 Johnstrupi Hr. I Fjeldvæggen i en Højde af 1815 Fod (570 M.) 

 saa jeg en Sandsten, der var dækket af en lavaagtig Søjlebasalt. 



69 — 70, Sinigfik. Dette Sted kjendes let i Afstand paa et 

 i Stranden fritstaaende Stykke af en Basaltgang, der er c. 50 Fod 

 bred og 60 Fod høj, og som kan forfølges i Retningen N. 30° O. 

 op gjennem Kløfterne i de kulførende Dannelser. I Elvlejet 

 nærmest denne Gang er hvidgult Sand , der omtrent ligger 

 horizontalt og indeholder tynde Skiferlag, hvori der forekommer 

 Forsteninger (Taxodium). I Sandet findes Nyrer med Kuljernsten, 

 ligeledes med Planterester. I Elvlejet Øst derfor falde Lagene 

 5—8° mod NØ. 



71. Puilasok er det vestligste Sted, hvor de kulforende 

 Dannelser ere blottede paa Diskos Sydside. 1 en lille Skrænt, 

 næppe 200 Fod (60 M.) høj , findes afvexlende Sandsten og 

 Skifer, der falde 5—7° NØ. I en llnjde af 73 Fod (23 Al.) 



') Viden.sk. Mcdil. fra den Naliirh. Koroniiiu i Khlivn. 1X71. S. 01. 



