180 



i Frankrig ved Menât i Auvergne og ved Manosque 1 ); i Stor- 

 britannien ved Bovey Tracey i Devonshire og ved Ardtun Head 

 paa Øen Mull. Grønlands tertiære Flora udgjør derfor et Led 

 af det Plantedække, der er kjendt i en stor Del af Europa. 

 Enkelte Arter kunne vi forfølge indtil Mellem-Italien og Græ- 

 kenland iKumi) 2 ); saaledes Sequoia Langsdorfii, Glyptostrobus 

 europaeus , Quercus Drymeia og Quercus furcinervis , Planera 

 Ungeri, Andromeda protogaea og Juglans bilinica. Planterne 

 fra alle disse Findesteder tilhøre den aquitaniske Etage. Allerede 



Menât har 14 Arter fælles med Grønland, Manosque lige saa mange, 

 Avmisson 9, det tongriske 8t. Zacharie 4, og Aix i Provence ligeledes 4 

 (af 231 Arter); det er især vidt udbredte miocène Arter, dog har Menât 

 to Arter {Myrica stricta og Ilex Triboleti) udelukkende fælles med Grøn- 

 land. Med Sezanne har det tertiære Grønland ikke en eneste Art tilfælles. 

 For talrige Tertiærplanter maa vi søge Oprindelsen i den arktiske Zone. 

 Derfra have de straaleformigt udbredt sig mod Syden. Jeg har omtalt 

 denne Udbredelse af de arktiske Planter mod Syd og deres Delagtighed 

 i Sammensætningen af Europas tertiære Flora i : Forordet til første Bind 

 af Flora fossilis arctica,, S. VI, i Flora alaskana i andet Bind, S. 12, og 

 udførligere i tredie Bind i den arktiske Zones miocène Flora, S. S flg., 

 hvorfor jeg ikke lier vil gaa nøjere ind paa denne Gjenstand. Jeg vil 

 kun fremhæve, at af Grønlands 282 tertiære Planter bleve endnu 76 

 Arter, altsaa omtrent 27 pCt. , fundne i miocène Lag i Schweiz. Ifølge 

 Prof. Lange (jvfr. Englers Jahrbücher I, S. 465) , forekommer der af 

 den nuværende grønlandske Floras 378 Karplanter 178 Arter, altsaa 

 46 pCt., paa Sydeuropas Bjerge. Dette viser bedst, hvor fejlagtig deres 

 Anskuelse er, som paastaa, at langt fra hinanden fjernede Dannelser, 

 der indeholde de samme Plantearter, ikke kunne tilhøre den samme 

 Tidsalder! Af hine 178 Arter, som nu for Tiden findes i Grønland og 

 i Sydeuropa, nedstamme mange Arter fra Norden, men andre ere omvendt 

 komne fra Syden og ere indvandrede i Grønland. Og saaledes maa det 

 vel ogsaa have været i Tertiærtiden, saa at dengang, ligesom nu, Ud- 

 bredelsen af Planterne fandt Sted i alle Retninger, hvorfor ogsaa Arter, 

 som havde deres Oprindelse i Amerika og Europa, kunde komme til 

 Norden, naar gunstige Betingelser gjorde deres Udbredelse der mulig. 

 Saaledes forekommer det mig sandsynligt, at Grönlands to Palmearter, 

 der nærmest slutte sig til en Art i det nordlige Tydskland (Flabellaria 

 Zinckeni). ere komne derfra til Norden. Del er sandsynligt, at det Ele- 

 ment af den tertiære europæiske Flora, som svarer til den koldere tem- 

 pererede Zone og navnlig bestaar af Træer og Buske med affaldende Løv, 

 for en stor Del slummer Ira Norden, medens del i Grønland ganske vist 

 knn svagt repræsenterede Element af Planter fra den varme Zone er 

 kommet derhen fra Syden. 



