12 Jern. 



regelmæssig formede Partier, liggende spredt uden særlig Orden i den 

 matte Grundmasse. 



Paa Grund af sin store Sjældenhed har det gedigne Jern ingen prak- 

 tisk Betydning undtagen for de uciviliserede Folkeslag, som har benyttet det 

 til Dannelsen af simple Jernredskaber, før de kom i Forbindelse med Euro- 

 pæerne. 



Det grønlandske Jern er, med Undtagelse af Meteorjernet 

 fra S o val i k, af tellurisk Oprindelse. Hovedmassen er fundet i 

 det store Basaltomraade i Nord-Grønland, navnlig paa Di sko og 

 hertil slutter sig saa en Række Forekomster, hvor Jernet er 

 fundet løst liggende, og hvorhen det rimeligvis er transporteret 

 fra Basalten enten ad naturlig Vej eller ved Hjælp af Eskimoerne. 



Nordvest-Grenland. 



Sovalik (Sowallick) bag Bushnan-0 nær Kap York. 



(Ross 1818). 



J. Ross: Voyage of discovery etc. 2, 1819, Pag. 121 — -141. Manual of Green- 

 land, Pag. 324. 

 Sabine: Quart. Journ. Lit. Sei. 6, 1819, Pag. 369. 

 Sabine: Quart. Journ. Lit. Sei. 7, 1819, Pag. 72— 94. 

 Dansk Missionsblad 1844. Nr. 2. Pag. 15. 

 K. J V. Steenstrüp: Medd. om Grønl. 4, 1883, Pag. 121. 

 R. E. Peary: Northward over the «Great Ice». 1898. 



Meteorstenene fraSovalik, der har ganske særlig Interesse 

 ved deres Størrelse, omtales første Gang af Ross og Sabine. 

 Disse fandt Eskimoerne i Besiddelse af Knive, bestaaende af fladt 

 udhamrede Jernstykker, fastbundne til et Skaft. Paa Forespørgsel 

 om Oprindelsen af dette Jern svarede Eskimoerne, at det hid- 

 rørte fra to eller flere Sten, af hvilke den ene bestod af rent 

 Jern og ikke kunde bearbejdes, mens den anden eller de andre 

 bestod af Sten, der indeholdt smaa Jernkugler, som de kunde 

 udhamre til deres Knive. 



Siden den Tid har det været Formaal for talrige Ekspedi- 

 tioner at finde dette Jern. Saaledes udrustede Chr. VIII to 

 Ekspeditioner for at opsøge Blokkene, en paa Hundeslæde og 

 en i.Baad, men uden noget Resultat. Senere har North Star, 





