Jern. 13 



et af Skibene, der søgte efter Franklin i 1849 — 50, en engelsk 

 artisk Ekspedition 1875 — 76 og endelig Nathorst i 1883 

 forgæves søgt at naa ind til Stenene. 



1 1894 lykkedes det Peary at finde Stenene og i 1895 

 blev de to mindre og i 1896 den største efter et kolossalt 

 Arbejde bragt om Bord og transporteret til Amerika. 



Hele Meteormassen, «Saviksue» , bestaar af 3 Sten, den 

 største, «Ahnighito» paa 100,000 Kg., de andre «Woman» og 

 «Dog» paa henholdsvis 3000 og 500 Kg. 



Overfladen af Blokkene er mørkebrun, bronzeglinsende. 

 Jernmassen er overordentlig homogen uden Korn af noget 

 andet Mineral. Ved Ætsning fremkommer meget smukke 

 Widmanstättenske Figurer. Uagtet Ensartetheden af de tre 

 Sten i Udseende og kemisk Sammensætning, har dog «Woman» 

 udelukkende været Genstand for Eskimoernes Bearbejdelse, 

 mens de andre endnu har den for Meleorjern grimede Over- 

 flade. 



Den kemiske Analyse, foretagen af Whitfield (hos Peart), 

 udviser følgende Sammensætning: 





«Dog» 



«Woman» 



«Ahnighito» 



Fe 



90.993 



91.468 



91.476 



Ni 



8.265 



7.775 



7.785 



Co 



0.533 



0.533 



0.533 



Си 



0.016 



0.018 



0.014 



S 



0.019 











P 



0.172 



0.188 



0.202 



С 



0.014 



0.020 



0.023 



Det er saaledes tydeligt, at alle tre Sten er Stykker fra 

 samme Fald. Om den meteoriske Oprindelse kan der ikke 

 være nogen Tvivl, dels paa Grund af den fysiske og kemiske Be- 

 skaffenhed (herfor foreligger Udtalelser fra Fletcher, Weinschenk 

 og Brezina) dels paa Grund af Forekomstmaaden, idet Stenene 

 er fundne paa Gnejsterræn. 



