II. Svovl- og Arsenforbindelser. 



8. Molybdæn glans. Mo S 2 . 



Krystalform heksagonal; i Reglen i flade Tavler efter Basis, undertiden 

 ogsaa søjleformet, begrænset af et heksagonalt Prisme, eller spids pyramidal 



Som oftest har Tavlerne ingen regelmæssig Randbegrænsning; ofte 

 danner Mineralet bladede, skællede eller finkornede Aggregater. 



Molybdænglans har stærk Metalglans og er uigennemsigtig. Farven er 

 ren blygraa, meget lysere end hos Grafit, hvilket Mineral Molybdænglansen 

 ellers ligner i alle ydre Egenskaber. 



Spaltelighed meget stærk efter Basis; Bladene er bøjelige, men ikke 

 elastiske. Haardhed omtrent 1 , saa at Mineralet ligesom Grafit og Talk er 

 fedtet at føle paa og smitter af paa Fingrene. Vægtfylde 4.7 — 4.8. 



Af kemiske Rendemærker er de vigtigste: Ophedet i aabent Rør afgiver 

 Mineralet Svovlsyrlingdampe, og der danner sig et bleggult, krystallinsk 

 Sublimat af Molybdænilte {Mo O,). Molybdænglans er usmeltelig for Blæse- 

 røret, men farver Flammen gullig grøn. Dekomponeres af Salpetersyre under 

 Dannelse af hvid eller graalig Molybdænilte; opløses i Kongevand. 



Molybdænglans forekommer som spredte Korn i Granit, Gnejs og andre 

 krystallinske Bjergarter; i særlig stor Mængde i Nærheden af Tinsten. 



Molybdænglans findes i Grønland paa en Del forskellige 

 Lokaliteter, men altid kun i ganske ringe Mængde. Naar man 

 ser bort fra ældre Angivelser i Literaturen af Wasser-BIey eller 

 Vandbly, om hvilket man ikke ved, om der dermed er ment 

 Grafit eller Molybdænglans , omtales Mineralet første Gang af 

 Giesecke i 1808. 



N ordvest-Grønland. 



Baffin s-Øer i Melville-Bugt (Boss 1818). 



Ross: Voyage of discovery. 2, 1819, Pag. 121 — 141. Manual of Greenland, 

 Pag. 324. 



Om denne Forekomst berettes ikke andet, end at der paa 

 de tre Baffins- Øer findes granatrig Gnejs, indeholdende Molyb- 

 dænglans. 



