Magnetkis. 



39 



Ritenbenk Distrikt. 



Igdlokunguak (Nordenskiöld 1870, К. J. V. Steenstrup 1871). 



Nordenskiöld: Öfvers. Vet.-Akad. Förh. Stockholm, 1870. Pag. 1070. 



K. J. V. Steenstrup: Vid. Medd. Nat. For. 1875, Pag. 304. 



Law. Smith: Ann. Chim. Phys. 16, 1879. 



K.J. V. Steenstrup: Medd. om Gronl. 24, 1900, Pag. 278. 



Magnetkisen fandtes af Nordenskiöld i runde Klumper, 3 — 4 

 Fod i Diameter, liggende i Sandet i Nærheden af en Basalt- 

 gang ; K. J. V. Steenstrup fandt den fastsiddende i Basaltgangen 

 i en meget stor Masse, hvis synlige Dimensioner var 10x5x4 

 Fod, hvoraf anslaaet Volumen 200 Kbkfod og Vægt 28,000 Kg. 

 Forekomsten har en Del Analogi med det gedigne Jern i 

 Basalten; Bjergarten afviger en Del fra sit sædvanlige Ud- 

 seende i Nærheden af Mineraludskillelsen, 

 og begge Mineraler er lige mærkelige 

 som Eksempler paa, at særlig vægt- 

 fyldige Masser er trængte op med Ba- 

 salten. 



Magnetkisen var i 1871 ganske frisk 

 med meget skinnende Afsondringsflader 

 (efter Basis) med krystallinsk Struktur; 

 i 1898 var den stærkt forvitret, rustrød 

 eller mørk med grønt Overtræk af Nikkel- 

 smaragd. Indesluttet i Magnetkisen findes et klorofæitagtigt 

 Mineral og i talrige Hulrum sidder smaa Krystaller af Magnetjern- 

 sten og Jernspat. Sjeldnere findes enkelte Hulrum med Magnetkis- 

 krystaller (1 — 3 Mm.). Kombination: mflOlo}, z{lQ2l} , 

 c{000l}, undertiden ogsaa {ll20}, oftest udviklede, som ses 

 paa Figuren. 



Forøvrigt findes alle Overgange i Form fra sekskantet Prisme 

 med Basis , næsten uden Pyramide , og til Dobbeltpyramide 

 uden Basis og med Prismet meget svagt fremtrædende. Fladerne 

 er i det hele ret vel udviklede: Pyramidefladerne vandret 

 stribede. 



Fig. 3. 

 Magnet к is; 

 Igdlokunguak. 



