Magnetkis. — Svovlkis. \ \ 



Ko l iu g u ak (Rink). 



Kornede, uregelmæssig formede Masser (1 — 3 Ctm.) sammen 

 med Kobberkis i talrige Hulrum ; i Overfladen overalt be- 

 trukket med Brunjernsten. Stærk Afsondring efter Basis. 



Frederikshaab Distrikt. 



Ivigtut (1892). 



Findes i et enkelt Stykke sammen med Kobberkis, Zink- 

 blende, Svovlkis, Jernspat og Kryolit. Aldersforholdene meget 

 varierende ; tydelige Krystalflader paa Magnetkisen kan ikke 

 iagttages. Temmelig ren, uforvitret med meget svag Spalte- 

 lighed og omtrent musiet Brud. Størrelsen af de enkelte 

 sammenhængende Partikler omtrent 2 Ctm. 



п. Svovlkis (Pyrit). FeS 2 . 



Krystalliserer regulært-pentagondodekaedrisk ; de almindeligste Former 

 er: Terningen«, Oktaedret o, Pentagondodekaedret e og forskellige Dyakisdode- 

 kaedre (t, o.a.); disse Former lindes enten enkeltvis eller i Kombinationer. 



Terningfladerne er i Reglen stribede parallelt med Kanterne med Penta- 

 gondodekaedret ; dettes Flader er ogsaa ofte stribede enten parallelt med Kan- 

 terne med Terningen eller vinkelret paa disse Kanter. 



Svovlkisen findes for det meste krystalliseret, men ogsaa ofte i kugle- 

 eller nyreformede Masser eller i tætte eller kornede Aggregater. 



Svovlkis har Metalglans og er uigennemsigtig; Farven lysegul med 

 noget graalig Nuance, undertiden brunlig anløben; meget svag Spaltelighed 

 efter Terningfladen, Bruddet er musiet eller ujævnt. Haardheden 6— 6'/a; 

 Mineralet giver Gnister ved Slag med Staal. Vægtfylden 4.95 — 5.1. 



I kemisk Henseende er Svovlkis i Reglen temmelig ren med mindre 

 Indblandinger af andre Metaller. Ophedet for Blæserøret antændes den og 

 brænder med blaa Flamme, efterladende en magnetkislignende Rest. Dersom 

 den ophedes uden Luftens Adgang, afgiver den Svovl og efterlader en lignende 

 Rest. Af Salt- og Svovlsyre angribes den næsten ikke; af Salpetersyre op- 

 løses den under Udskillelse af Svovl. 



Svovlkis er et af de almindeligst udbredte, af alle Mineraler og kan 

 findes i mindre Mængde i alle mulige Bjergarter, men aldrig som Hoved- 

 bestanddel i nogen af dem. Hvor det findes i størst Mængde, som Lejer i 

 krystallinske Skifere eller paa Malmgange, kan det anvendes til Svovlsyre- 

 fabrikation. Det forvitrer temmelig let i Luften til Jernvitriol og fri Svovl- 

 syre eller til Brunjernsten. 



