Kalcedon. — Anatas. — Rutil. 81 



Kap Brewster (Scoresby 1822). 



Scoresby: Journal of a Voyage, 1823, App. Pag. 399— 400. 



Her omtales drueformet Kalcedon, almindelig Kalcedon, 

 A gat etc. 

 Sabine-0 og Pendulum-0 (1869—70). 



Die 2te Deutsche Nordpolfahrt, 2, 1874, Pag. 489 og 491. 



Her omtales henholdsvis almindelig Kalcedon og Blodjaspis. 



(Anatas. 7Y0 2 ). 



Flink 1 ) omtaler blandt de nye Mineraler fra Narsarsuk et gult og et 

 hvidt anataslignende Mineral. Ved senere Undersøgelse har det førstnævnte 

 ■vist sig at være et nyt Mineral, Ankylit, mens det sidste sandsynligvis 

 er Zirkon. 



21. Rutil. Ti0 2 . 



Krystalliserer tetragonalt i Former, der meget ligner Tinsten og Zirkon. 

 De almindelige Flader er: Prismet i 1ste Stilling m, Prismet i 2den Stilling 

 a og Pyramiden i 1ste Stilling s (den samme, som hos Zirkon er benævnet p). 



Krystallerne er i Reglen langstrakt prismatiske, Prismefladerne er stærkt 

 lodret stribede; Tvillinger er meget almindelige efter en Pyramide i 2den 

 Stilling a (ligesom hos Tinsten), og ofte findes flere Gange gentagen Tvilling- 

 dannelse Ofte forekommer Rutil i meget tynde Naale, siddende i andre 

 Mineraler, f. Eks. Kvarts; ofte findes den ogsaa i tætte eller kornede Masser. 



Tydelig Spaltelighed efter begge Prismefladerne m og a, Bruddet ujævnt. 

 Haardheden 6 — 6.5; Vægtfylden c. 4.2. Glansen er metalagtig Diamantglans. 

 Farven er ofte rødlig brun, i gennemgaaende Lys dybrød; Stregen er brunlig. 

 Lysbrydningen er meget stærk. 



Rutil er usmeltelig for Blæserøret ; Titanet paavises ved Fosforsalt, 

 som giver en farveløs Perle, der i Reduktionsflammen ved Afkøling bliver 

 violet. Da der ofte er Jern i Rutilen, bliver Fosforsaltreduktionsperlen i saa 

 Fald brunlig gul eller rød, og først ved Behandling med Tin paa Trækul 

 violet. Rutil er uopløselig i Syrer. 



Rutil forekommer mest i Granit og krystallinske Skifere; Krystallerne 

 sidder undertiden paa Spalter og Hulrum, undertiden indlejrede i Kvarts 

 og Feldspat. 



1 Grønland kendes kun en eneste Lokalitet: 



') Medd. om Grønl. 14, 1898, Pag. 235. 



XXXII. 



