Synkysit. 169 



Størrelsen af Krystallerne er oftest meget ringe; i Reglen 

 er Længden 1 — 2 Mm., Bredden c. Va Mm. Større Krystaller 

 er i Reglen mere eller mindre skeletagtig sammensatte; den 

 største Krystal maalte 6 Ctm. i Længde, 3 Ctm. i Tykkelse. 



Fladernes Beskaffenhed er meget forskellig; Basis er altid 

 plan og skinnende; Romboederfladerne paa de smaa Kry- 

 staller blanke, men temmelig ujevne og stribede, paa Midt- 

 partiet af de større Krystaller ganske matte og ujevne. 



Ingen tydelig Spaltelighed findes undtagen i de mere om- 

 dannede Partier, hvor den er udpræget efter Basis; Bruddet 

 halvt muslet. Haardheden er 4V2, Vægtfylden 3.90. Farven 

 varierer fra lysegraa til brun. Midtpartierne af de større 

 Krystaller er askegraa med svag brunlig eller gullig Nuance ; 

 Basis har Glas- indtil Diamantglans; de andre Flader Silke- 

 glans. Midtpartierne af de større Krystaller er uigennem- 

 sigtige; ellers er Mineralet halvgennemsigtigt. De nævnte 

 Midtpartier viser Absorbtionsforskel (s > со), de øvrige Dele 

 derimod ikke. Midtpartierne viser sig under Mikroskop at 

 bestaa af koncentrisk ordnede Dele af straagul Farve veks- 

 lende med Partier af rødbrun Farve. Dobbeltbrydningen stor; 

 Brydningseksponenterne for Natriumlys: 



со = 1.6742, e = 1.7701. 



Analyser er foretagne af Nordenskiöld (1, paa 0.0966 Gr.), 

 Flink (2) og Mauzelius (3, hos Flink, sidstnævnte Afh.). (Se 

 næste Side). 



Synkysit afgiver, naar den ophedes i lukket Rør, Kulsyre 

 og bliver lysere; for Blæserøret er den usmeltelig; efter 

 Glødningen er den leverbrun og gennemtrængt af Spring. 

 Mineralet angribes næsten ikke af kolde Syrer; men med 

 varme giver det rigelig Kulsyreudvikling. 



Navnet, der er givet af Flink, er dannet af auyyucnc, For- 

 veksling, da Mineralet først blev antaget for Parisit. 



Synkysit er kun fundet krystalliseret; det er et ret udbredt 

 Mineral i Pegmatitgangene paa Narsarsuk; i Reglen fore- 



