Koriierupin. — Kiselzink. — Andalusit. 229 



Kornerupin er usmeltelig for Blæserøret; ved Befugtning 

 med en Koboltopløsning og Glødning antager den en blaa 

 Farve. Den er uopløselig i Syrer. 



Forekomstmaaden er beskrevet under Safirin. Kornerupinen 

 ledsages af Glimmer, Safirin, Kordierit og Plagioklas, mens 

 Amfibolmineralerne findes i ringe Mængde eller mangler i 

 Nærheden af den. 



Mineralet fik af Lorenzen Navn efter den da nylig afdøde 

 danske Geolog Kornerup, der havde gjort sig meget fortjent 

 ved geologiske Undersøgelser i Grønland. I øvrigt ind- 

 skrænkede Lorenzen sig væsentlig til kemisk Analyse af 

 Mineralet, mens den nærmere krystallografiske og optiske 

 Undersøgelse udførtes af Ussing, fra hvem ovenstaaende Data 

 hidrører, i Begyndelsen var Kornerupin aldeles enestaaende 

 i Mineralriget, indtil der 1886 fremkom Meddelelse om et 

 Mineral fra Sachsen, Prismatin, der i krystallografisk og 

 kemisk Henseende har saa stor Lighed med Kornerupinen, 

 at der er megen Sandsynlighed for, at de i Virkeligheden er 

 det samme Mineral. 



(Kiselzink (Caiamin). (Zn . OH) 2 Si 3 .) 



Af Schumacher 1 ) omtales under Navn af Galmey et brunliggult dryp- 

 stensformet Mineral; det angives, at Abildgaard har fundet Zink i det; 

 som Findested nævnes Grønland uden nærmere Lokalitetsangivelse. Imid- 

 lertid tyder den Omstændighed, at Mineralet har Vægtfylden 2.578 paa, at 

 det ikke kan være noget Zinkmineral, og det maa vistnok betragtes som 

 højst usikkert, om der nogensinde er fundet andre saadanne end Zinkblenden 

 i Grønland. 



65. Andalusit. Al (Al O) Si Q é , 



Krystalliserer rombisk; de almindeligste Flader er et Vertikalprisme 

 med Basis; da Prismevinkelen er næsten ret, ser Krystallerne i Reglen fuld- 



M Versuch eines Verzeichnisses der in den Dänisch-Nordischen Staaten 

 sich findenden einfachen Mineralien, 1801. 



