252 Chondrodit. — Epidot. 



Rasigisat ved Angmagsalik (Rndtsen 1885). 



Smaa Rorn (1 — 7 Mm.) i storkornet Marmor. Overfladen 

 stærkt afrundet uden tydelig Rrystalform. Farveløs, gennem- 

 sigtig; i forvitrede Partier brun. 



7 1 . Epidot. (A l, Fe) 2 (Al. OH) Ca 2 (SiOJ 3 . 



Krystalliserer monoklint; Krystallerne er i Reglen langstrakte efter 

 Tveraksen; de fremherskende Flader er 1ste og 3die Endeflade a og c og 

 Tverfladen r; endvidere Vertikalprismet rø, Langsprismet o, Skraaprismet n 

 og 2den Endeflade b; Krystallerne er imidlertid temmelig varierende i Form 

 og ofte meget fladerige og vanskelige at orientere sig i uden nøjagtige 

 Maalinger. 



Tvillingdannelser forekommer undertiden efter a, ofte som Tvilling- 

 lameller. 



Epidot findes ogsaa meget ofte i traadet, kornet eller tæt Form. 



Fuldkommen Spaltelighed efter c, temmelig svag efter a. Bruddet 

 ujevnt. Haardheden er 6—7; Vægtfylden 3.25 — 3.5. Glasglans, paa c svag 

 Perlemorglans. Farven i Reglen meget karakteristisk pistaciegrøn gullig og 

 brunlig grøn, undertiden omtrent sort, sjeldent rød, gul eller farveløs. I 

 Reglen er Mineralet halvgennemsigtigt. 



Epidot afgiver ved stærk Glødning Vand. For Blæserøret smelter den 

 nogenlunde let til en brun eller sort, i Reglen magnetisk Masse. Med Boraks 

 og Fosforsalt giver den Jernreaktion. Den angribes kun i ringe Grad af 

 Syrer, men efter at være glødet dekomponeres den til geléagtig Kiselsyre. 



Mineralet findes meget almindelig i alle mulige Eruptivbjergarter og 

 krystallinske Skifere, ofte som Omdannelsesprodukt af kalkholdige Silikater, 

 som Plagioklas, Augit, Amfibol m m. Oftest findes det kun som tætte eller 

 kornede Masser; dog er Krystaller heller ikke sjeldne enten i Hulrum eller 

 indstrøede i de forskellige Silikatbjergarter, navnlig i Pegmatitgangene. 



I Grønland er Epidoten ogsaa overordentlig meget udbredt, 



mest i ganske smaa Mængder paa Sprækker i Granit, Gnejs 



m. m. Ingen ved Mængde af Mineralet eller Størrelse af Rry- 



stallerne, betydelige Forekomster er fundne. Det er første 



Gang fundet af Giesecke 1806. 



Upernivik Distrikt. 



Rekertarsuak (Rink). 



Rink: Grønland, 1, N. Insp. 2. Del, Pag. 218. 



Lysegrøn, finkornet, sammen med Rvarts; i Hulrum findes 

 smaa utydelige Rrystaller. 



