Prehnit. 291 



78. Prehnit. Al 2 Ca 2 # 2 (Si O J 8 . 



Krystalliserer rombisk; almindelige Flader er tste og 3die Endeflade a 

 og c, Vertikalprismet m, Tverprismet n og forskellige Langsprismer; Vinkelen 

 mellem a og m er 40° 2'. 



Krystallernes Habitus er meget forskelligt; i Reglen er de fladtrykte 

 efter c med meget fremtrædende Flader af m, undertiden ogsaa prismatiske 

 eller spidse. Isolerede Krystaller er temmelig sjeldne; i Reglen er de sam- 

 menvoksede i omtrent parallel Stilling, saa at de danner kugle- eller nyre- 

 formede Masser med krystallinsk Overflade. Findes ogsaa undertiden i 

 kornet Form. 



Tydelig Spaltelighed efter c; ujevnt Brud. Haardheden er 6 — 6'Ь, Vægt- 

 fylden 2.80—2.95. Glasglans. Farven oftest lysegrøn eller olivengrøn, under- 

 tiden graalig. Halvgennemsigtig, Stregen farveløs. 



Ved Ophedning i lukket Rør afgives Vand ; for Blæserøret smelter Mine- 

 ralet let under stærk Opsvulmning og bliver til et blæret, emaljelignende 

 Glas. Prehnit dekomponeres langsomt af Saltsyre uden Gelédannelse; efter 

 Smeltningen dekomponeres den derimod let under Gelédannelse. 



Prehnit er et ret udbredt Mineral, der findes i Hulrum og Spalter i 

 Eruptivbjergarter, navnlig i Basalter, Diabaser o. desl., ofte sammen med 

 Zeoliter, sjeldnere i Graniter og krystallinske Skifere. Paa Malmgange findes 

 det undertiden sammen med Kobber. 



I Grønland findes Mineralet paa nogle faa Lokaliteter stadig 



kun i ringe Mængde. Det omtales første Gang af Schumacher 1 ) 



uden nogen bestemt Lokalitetsangivelse. 



Umaiiak Distrikt. 



Umiartorfik (Giesecke 1811). 

 Giesecke : Rejse, Pag. 247. 



Angives at findes i Basalt sammen med glasagtig Feldspat 

 og Olivin. 

 INiakornat (Giesecke 1811). 



Graalige Kugler (c. 5 Mm.) i Tuf; Overfladen temmelig 

 glat, næsten uden Antydning af Krystaller. 



Ritenbenk Distrikt. 



Klokkerhuk (K. J. V. Steenstrüp 1872). 



Smaa Krystaller (1 — 2 Mm.) siddende paa en Spalte i Gnejs; 

 Fladerne ubestemmelige; Krystallerne opbyggede af talrige, 

 omtrent parallele Individer. Farven lys bleggrøn. 



») Nat. Selsk. Skrivter, 4, 2. Hefte, 1798, Pag. 212. 



19" 



