318 Spodiofyllit. 



gonalt Prisme med Basis; da der aldrig findes Pyramider, 

 kan Akseforholdet ikke udregnes. Undertiden synes Kry- 

 stallerne at bestaa af tynde trekantede Tavler, der ofte danner 

 Tvillinger paa den Maade, at den ene Tavle er drejet 60° i 

 Forhold til den anden; der er saaledes Sandsynlighed for, at 

 Spodiofylliten hører til det trigonale System. 



Basis er oftest fuldstændig plan og skinnende; undertiden 

 findes der paa den Striber, der gaar parallelt med Kanterne. 

 Prismefladerne er altid stærkt vandret stribede og meget 

 ujevne; ofte er de ganske utydelige, saa at Tversnittet bliver 

 cylindrisk. Ofte er den ene Ende af Krystallerne tykkere 

 end den anden, uden at der dog er udviklet regelmæssige 

 Pyramideflader; undertiden er alle Bladene bøjede, saa at den 

 ene Basis er konkav, den anden konveks. 



Krystallernes Størrelse er i det højeste 1 Ctm. i Længden 

 og 5 — 6 Mm. i Bredden. Meget stærk Spaltelighed efter 

 Basis, i hvilken Henseende Mineralet meget ligner Glimmer 

 eller Klorit. I frisk Tiistand er det ikke saa let spalteligt, 

 som naar det er omdannet. De enkelte Spalteblade er stive, 

 hverken bøjelige eller elastiske. Haardheden er lidt over 3; 

 Vægtfylden er 2.633. 



Farven er oftest askegraa, undertiden med en brunlig 

 Nuance, paa Basis perlegraa, ofte med stærk Perlemorglans. 

 Stregen er askegraa. I Tyndsnit efter Basis er Mineralet 

 næsten farveløst med en meget svag gullig graa Tone, der 

 er endnu svagere i Snit vinkelret paa Basis; undertiden findes 

 Absorbtionsforskel (cd > s). I Snit efter Basis ses ofte Zoner 

 parallele med Randen, dannede af de mere farvede Partier; 

 oftest er de yderste Dele stærkest farvede. Mineralet er op- 

 tisk enakset med svag, negativ Dobbeltbrydning. 



Ved Ophedning for Blæserøret smelter Mineralet langsomt 

 til et farveløst, klart Glas; med Boraks giver det Jern- og 

 Manganreaktion. Det angribes ikke af andre Syrer end 

 Flussyre. 



